ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/13286/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення 

                                                  В С Т А Н О В И В : 

Історія справи.
07.10.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення 5 сесії (позачергова) 8 скликання Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 12 квітня 2021 року щодо відмови їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га у власність для проведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Талалаївської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області; про зобов`язання відповідача надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га у власність для проведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Талалаївської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що нею до Талалаївської сільської ради було подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з усіма необхідними документами щодо відведення земельної ділянки у власність, однак, відповідачем протиправно відмовлено у наданні такого дозволу.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 позовні вимоги задоволено частково: визнано  протиправним та скасовано рішення 5 сесії (позачергова) 8 скликання Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 12.04.2021 № V-210/VIII «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 »; зобов`язано Талалаївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2021 (вх. № 174) про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Талалаївської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області. В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено. 
Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції зазначив, що  відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки відповідачем не доведено факту перебування спірної земельної ділянки у користуванні інших осіб та свідчить про порушення відповідачем права позивача на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства.
Позивачка вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувала.
Відповідач,  не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач діяв в межах та спосіб визначений законодавством з дотриманням положень статей 116, 118 Земельного кодексу України.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який на сьогоднішній день продовжено.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Беручи до уваги викладене, через те, що визначений законом строк розгляду справи сплив, колегія суддів з урахуванням запровадження на території України воєнного стану вважає за необхідне продовжити строк розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.
26.03.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Талалаївської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області, до якої було додано копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 6-10).
Рішенням 5 сесії (позачергова) 8 скликання Талалаївської сільської ради від 12.05.2021 №V-210/VIII позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безкоштовно у приватну власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що пріоритетом в наданні земельних ділянок згідно рішення четвертої (позачергова) сесії 8 скликання від 19.02.2021 «Про першочергове надання земельних ділянок громадянам у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, які підпорядковані Талалаївській сільській раді» пільговим категоріям, дана земельна ділянка знаходиться в користуванні громадян, що засвідчено записом по господарській книзі сільської ради (а.с. 11).
Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове  обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно вимог частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.
Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.
Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави зробити висновок , що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, і єдиною підставою підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (згідно чинного законодавства) може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач на підтвердження користування бажаної позивачем земельної ділянки іншими особами надав рішення Талалаївської сільської ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області ХІ сесії ХХІ скликання від 17.01.1992 «Про наділ земельних ділянок для розширення підсобного господарства жителям сільської Ради» (а.с. 44-46), ХІІІ сесії ХХІ скликання від серпня 1992 року «Про наділ земельних ділянок громадянам сільської Ради» (а.с. 42-43), ХІV сесії ХХІ скликання від вересня 1992 року «Про виділення земельних ділянок громадянам сільської Ради для ведення підсобних господарств» (а.с. 47), квитанції про прийняття податків і зборів (а.с. 38-41).
Проте, аналізуючи зміст вказаних документів неможливо встановити місцезнаходження земельних ділянок, зокрема відсутня конкретизація місця розташування земельних ділянок,  не наведена їхня конфігурація і на якому праві вони належать вищевказаним особам.
Вказане апелянтом не спростовано.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної  інстанції, а саме те, що зазначені документи не можна вважати належними та допустимими доказами правомірності спірного рішення.
Тому й інший висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 26.03.2021 (вх. № 174) про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою з урахуванням висновків суду є правильним, оскільки повторно розглядаючи цю заяву відповідач зможе уточнити свої висновки для встановлення і розв`язання питання чи дійсно бажана позивачкою земельна ділянка вже на законних підставах знаходиться у користуванні інших осіб і є підстави для відмови у наданні дозволу.
Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України  залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 р. у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                                                                                                                                                                                                           

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                             Л.В. Губська

                                                                                                              О.В. Епель