Справа № 307/1380/21

Закарпатський апеляційний суд

                 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника – адвоката Лозана Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/412/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021.
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , приватний підприємець, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454, 40 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №745236 від 17.04.2021 та постанови судді від 12.05.2021 вбачається, що ОСОБА_1 17.04.2021 близько 11 год. 50 хв., будучи приватним підприємцем, в магазині АВС, що розташований в АДРЕСА_1 , не нанесла маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1,5 метра, чим порушила вимоги п.4 постанови Кабінетику Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.44-3 КУпАП.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на незаконність та не обґрунтованість постанови суду, вважає, що суд належним чином не дослідив докази в справі та не вірно встановив фактичні обставини. Вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у вину, оскільки матеріалами справи не доведено, що на момент виявлення порушення магазин працював та приймав відвідувачів, відсутні будь-які докази провадження нею господарської діяльності. Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначені пункти постанови КМУ №1236, які ставляться їй у вину. Окрім іншого, ОСОБА_1 просить врахувати, що накладене стягнення у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є непосильним для неї, оскільки у неї на утриманні перебуває син з інвалідністю ІІІ групи (пожиттєво), який потребує простійного догляду, а чоловік тимчасово виїхав на заробітки. Наявність на утриманні дитини з інвалідністю також перешкодили їй своєчасно оскаржити постанову суду першої інстанції, у зв`язку з чим вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 12.05.2021, як пропущений з поважних причин 
-2-

У клопотанні від 24.06.2021 захисник Лозан Б.В. в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду від 12.05.2021 просить врахувати, що ОСОБА_3 у період часу з 13.05 по 02.06.2021 хворіла на ОРВІ та грип, що підтверджується довідкою головного лікаря Тячівської РЛ Яринич Ф.М.
Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, судову кореспонденцію отримувала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст.268 КУпАП. Крім того, апеляційний суд враховує клопотання захисника Лозана Б.В., який просив розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , яка обізнана про день, час та місце судового розгляду. 
Заслухавши пояснення захисника – адвоката Лозана Б.В., який частково підтримав апеляційну скаргу, просив постанову скасувати та звільнити ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Разом з тим, у своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, 
-3-
зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та у клопотанні адвокат Лозан Б.В. вказували про те, що ОСОБА_1 з 13.05. по 02.06.2021 хворіла та перебула на лікуванні у сімейного лікаря, у зв`язку з чим не мала змоги своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду. Наведені обставини підтверджуються довідкою головного лікаря КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської районної ради №161 від 06.06.2021 (а.с. 34).
Вказане свідчить про наявність обставини, яка об`єктивно перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження в межах визначеного процесуального строку та ускладнила можливість її своєчасного звернення з апеляційною скаргою. Тому, враховуючи наявність поважної причини пропуску строку на оскарження, апеляційний суд вважає, що слід задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.
Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №745236 від 17.04.2021 ОСОБА_1 , 17.04.2021 близько 11 год. 50 хв., будучи приватним підприємцем, в магазині АВС, що розташований в АДРЕСА_1 , не нанесла маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1,5 метра, чим порушила вимоги п.4 постанови Кабінетику Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Факт вчинення вказаного правопорушення судом першої інстанції встановлено на підставі: протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №745236 від 17.04.2021, пояснень ОСОБА_1 , рапорту інспектора поліції від 17.14.2021 та фотосвітлин. 
Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно абз.16 ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.2 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.
Відповідно до ст.41 цього Закону України, особи винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Відповідно до п.п.12 п.3 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції станом на 17.04.2021), з 24.02.2021 на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.
Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1  17.04.2021 близько 11 год. 50 хв., будучи приватним підприємцем, в магазині АВС, що розташований в АДРЕСА_1 , не нанесла маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1,5 метра.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.
Всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №745236 від 17.04.2021 є належним, допустимим та 
-5-
достовірним доказом по справі, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки він складений уповноваженою особою, його зміст повністю відповідає вимогам зазначеної норми закону, протокол підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення вказане посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є джерелом доказів та підставою подальшого провадження у справі, відповідно до приписів ст.256 КУпАП.
Апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані доводи ОСОБА_1 про те, що у день складання протоколу 17.04.2021, магазин не працював, оскільки це не підтверджено жодними доказами. Разом з тим, та обставина, що діючий суб`єкт господарювання - магазин не працював в конкретний день чи годину, а також наявність чи відсутність відвідувачів у приміщенні магазину, не знімає обов`язку з суб`єкта господарювання виконувати вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236. 
Той факт, що ОСОБА_1 допустила діяльність суб`єкта господарювання, який обслуговує відвідувачів, у якому не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра, свідчить про фактичне порушення нею встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог постанови Кабінету міністрів України №1236 від 09.12.2020 за, що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23,33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

-6-

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення правил щодо карантину, її вік, рід занять, сімейний та майновий стан, наявність на утриманні дитини з інвалідністю ІІІ групи, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.        
Керуючись ст.ст.22,284,294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12. 05. 2021 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП,- скасувати.
На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-закрити.
Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя