Номер провадження: 22-ц/813/4552/22 
Справа № 522/2572/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Виконавчий комітет Одеської міської ради, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року у складі судді Домусчі Л.В.,
встановив:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради та просив суд:
- визнати незаконним розподіл, надання та відчуження на користь третіх осіб житла у гуртожитках, переданих у комунальну власність територіальної громади м. Одеси ДП «Одеський морський торговельний порт»: кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_2 (гуртожиток №5 по АДРЕСА_1 ) і кімнат НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (гуртожиток №6 по АДРЕСА_1 );
- визнати за позивачем право на отримання і приватизацію окремої кімнати в гуртожитку, переданому у власність територіальній громаді м. Одеси ДП «Одеський морський торговельний порт».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 1988 році у зв`язку з роботою на СРЗ «Україна» для тимчасового проживання позивачу було надано ліжко-місце в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку №6. Робота на цьому підприємстві та тимчасове проживання на цьому койко-місці тривали 32 роки. Ліжко-місце не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних норм, а отже вважає, що потребує поліпшення житлових умов. У свою чергу, він є ветераном праці та у результаті виробничої травми отримав інвалідність з 40% втратою працездатності. Вказував, що перебуває на квартирних чергах за місцем проживання в черзі №1125 та за місцем роботи в черзі №213. Профспілковий комітет ОВПО ДП «Одеський морський торговельний порт» прийняв рішення про включення позивача до списку осіб для першочергового отримання житла в гуртожитку. При цьому він не брав участі у приватизації та в нього відсутнє власне житло. Посилався на те, що згідно з рішенням виконкому Одеської міської ради №1171 від 25.12.2009 ДП «ОМТП» передало в комунальну власність територіальної громади м. Одеси гуртожиток №5 ( АДРЕСА_1 ) і гуртожиток №6 ( АДРЕСА_1 ) та видано дозвіл на приватизацію житлових приміщень у цих гуртожитках. Власником гуртожитків із 25.12.2009 є Одеська міська рада. Вказував, що адміністрація Президента України 13.05.2011 доручила Одеській обласній адміністрації реалізувати його, ОСОБА_1 , житлові права та йому було запропоновано встановити у судовому порядку законність реєстрації та проживання в гуртожитку. Рішенням Київського районного суду м. Одеси 05.10.2011 визнано законність та проживання позивача в гуртожитку №6 . Позивач також зазначив, що з 2010 року по 2013 року у гуртожитках №5 та №6 звільнилось 5 кімнат та протягом 3 днів, коли вони звільнилась кожна з кімнат, він подав заяви про надання йому вільної кімнати у депутатську комісію та власнику гуртожитків - Одеській міській раді. Проте, його заяви не були розглянуті та не було прийнято жодного рішення. Одеською міською радою йому було повідомлено про те, що вільні кімнати вже були передані третім особам на підставі рішення Депутатської комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 23.11.2012року. Ознайомитись із вказаним рішенням позивачу не виявилось можливим. На думку позивача, він має першочергове право на отримання та приватизацію житла в гуртожитку, між тим суб`єкти владних повноважень не визнають його законних прав на отримання та приватизацію такого житла, перешкоджають йому в реалізації його житлових прав.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2021 року закрито провадження у справі в частині визнання за позивачем права на отримання та приватизацію окремої кімнати в гуртожитку, переданому у власність територіальній громаді м. Одеси ДП «Одеський морський торговельний порт».
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року в задоволені позову про визнання незаконним розподілу, надання та відчуження на користь третіх осіб житла відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким визнатинезаконним розподіл, надання та відчуження на користь третіх осіб житла у гуртожитках, переданих у комунальну власність територіальної громади м. Одеси ДП «Одеський морський торговельний порт»: кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_2 (гуртожиток №5 АДРЕСА_1 ) і кімнати НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 (гуртожиток №6 по АДРЕСА_2 ).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково встановив обставини про наявність права у третіх осіб на отримання кімнат в гуртожитках, переданих у власність територіальній громаді. Відповідач надав копії паспортів, трудових книжок, довідок з місця проживання та інших документів працівників КП ЖКС «Вузівський» і чиновників Київської районної адміністрації, з цих документів випливає, що особи які вселилися в гуртожитку №5 і №6 не є працівниками ДП «ОМТП», вони не є мешканцями гуртожитків, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирних чергах ніколи не перебували, тому що мають власне впорядковане житло, а отримані кімнати використовують в корисливих цілях - здають в найм, тобто згідно з чинним законодавством України у цих осіб немає права на отримання житла в гуртожитках територіальної громади м. Одеси, а у депутатів немає підстав для надання житла цим особам. Судом не були застосовані норми права зазначені в позовній заяві та не вказані мотиви їх не застосування. Вважає, що суд не врахував, що була грубо порушена процедура надання житла в гуртожитках, встановлена законами України і був грубо порушений порядок оформлення і видачі ордерів на кімнати в гуртожитках територіальної громади м. Одеси. Суд не врахував, що продаж комунальної власності територіальної громади м. Одеси став підставою для порушення кримінальних справ. ОСОБА_1 не обирав відповідачем Київську районну адміністрацію м. Одеси з тих причин, що Київська районна адміністрація м. Одеси не є власником гуртожитків, у неї відсутня компетенція розпоряджатися державною власністю м. Одеси, відсутні повноваження приймати будь-які рішення, зокрема, про розподіл і надання житла в гуртожитках, дії чиновників Київської районної адміністрації м. Одеси при спробах розпоряджатися державною власністю м. Одеси стали підставою для порушення кримінальних справ, тобто були визнані незаконними. 
17.05.2022 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 31.05.2022.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 у 1988 році був вселений у гуртожиток №6, койко-місце у кімнаті НОМЕР_1 , де був зареєстрований з 28.03.1990.
З 29.09.2008 позивач перебуває на квартирному обліку громадян, які мають право на отримання житлової площі при Київській районній адміністрації Одеської міської ради.
Згідно з рішенням виконавчого комітету ОМР №1171 від 25.12.2009 року Про затвердження актів приймання-передачі з державної до комунальної територіальної громади м. Одеси жилої будівлі, гуртожитків та інженерних мереж, що належать ДП «Одеський морський торговий порт» будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , передані з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та вирішено прийняти на баланс КП ЖКС «Вузівський» (т.1, а.с.16).
Рішенням Одеської міської ради №1261-VI від 20.09.2011 надано статус «гуртожиток», сімейним гуртожиткам комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 та надано дозвіл на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках (т.1, а.с.17).
Згідно з листом Приморської районної адміністрації від 21.06.2013 №К-10-ЗПИ, розпорядженням ПРА ОМР від 25.01.2013 року №39 затверджено протокол №1 від 08.01.2013 року спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ДП «Одеський морський торговий порт» про затвердження списків квартирного обліку підприємства. Згідно даного протоколу ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку по місцю праці в загальній черзі, складом сім`ї 1 чоловік з 10.03.2010 року та станом на 01.01.2013 року номер у черзі становить 213.
Вбачається зі справи, що кімнати НОМЕР_3 та НОМЕР_2 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , та кімнати НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно протоколів спільного засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації і керівництва, були надані співробітникам КП «ЖКС «Вузівський», а саме: НОМЕР_2 - гр. ОСОБА_2 ; НОМЕР_3 - гр. ОСОБА_3 ; НОМЕР_4 - гр. ОСОБА_4 ; НОМЕР_5 - гр. ОСОБА_5 ; та НОМЕР_6 - гр. ОСОБА_6 .
В частині вимог про визнання за позивачем права на отримання і приватизацію кімнати суд першої інстанції ухвалою провадження в цій частині закрив.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині визнання незаконним розподілу, надання та відчуження на користь третіх осіб житла у гуртожитках, суд виходив з того, що позивач пред`явив вимоги до виконкому Одеської міської ради, не зважаючи на те, що повноваження щодо приватизації спірних приміщень належать Київській районній адміністрації Одеської міської ради та правомочність Київської райадміністрації були дослідженні у рамках справи №2-6906/11. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови в задоволенні позову проте, вважає, що підстави відмови є іншими.
Позивач як в позові, так і в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач Виконавчий комітет Одеської міської ради, який є власником гуртожитків, в порушення норм ст. ст. 51, 128 ЖК України рішення про надання третім особам приміщень у гуртожитках не приймав, до участі у розпорядженні житла залучений не був, що потягло за собою незаконний розподіл житла, та як наслідок порушення права позивача на отримання ним житла.
На стадії апеляційного перегляду позивачем ухвала про закриття провадження у справі в частині вимоги про визнання за позивачем права на отримання та приватизацію окремої кімнати в гуртожитку не оскаржена. 
Отже, зміст позовної вимоги зводиться до того, що порушення прав позивача відбулося у зв`язку з недотриманням Виконкомом процедури розподілу житла, що призвело до незаконності його надання третім особам, а тому висновок суду про те, що позивач невірно визначив відповідача у справі є помилковим.
Разом з тим вбачається, що ОСОБА_1 у 1988 році був вселений у гуртожиток АДРЕСА_1 та займає в ньому койко-місце у кімнаті НОМЕР_1.
Згідно з відповіддю голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.12.2011 року та відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації №867 від 25.11.2011 року «Про укладення договорів найму із громадянами, які проживають в гуртожитках по АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 » договори найму не будуть укладатися з громадянами, які займають у вказаних гуртожитках койко-місце.
Вбачається, що наразі позивач перебуває на квартирному обліку по місцю праці в загальній черзі, складом сім`ї 1 чоловік з 10.03.2010 та станом на 01.01.2013 номер у черзі становить 213, право на першочергове чи позачергове отримання житла у позивача відсутнє.
Отже, встановлення незаконності розподілу кімнат у гуртожитку третім особам не відновить у заявлений позивачем спосіб його житлові права.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Зважаючи на викладене, позивачем обраний невірний спосіб захисту прав, який не призведе до ефективного захисту, саме з таких підстав слід відмовити у задоволенні позову.
Так як суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість задоволення позову, проте шляхом невірного обґрунтування, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з мотивів та підстав, викладених вище.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2021 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 31.05.2022

Головуючий: 

Судді: