Ухвала
 
17 травня 2022 року
місто Київ
 
справа № 752/3089/19
провадження № 61-16519св21
 
Верховний Суд, діючи у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Київської міської радиу лютому 2019 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив житловий кооператив «Котміст», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна спілка», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,про витребування з володіння ОСОБА_1 чотирьох земельних ділянок, площею 0, 1970 га кожна, кадастрові номери: 8000000000:90:371:0109, 8000000000:90:371:0110, 8000000000:90:371:0111, 8000000000:90:371:0112, розташовані, на 21 кілометрі Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва у комунальну власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 12 жовтня 2020 року Голосіївський районний суд міста Києва, з урахуванням ухвали від 28 квітня 2021 року про виправлення описки, відмовив у задоволенні позову заступника Генерального прокурора України.
Постановою від 02 вересня 2021 року Київський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України.
Суд скасував рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, постановив нове рішення, яким частково задовольнив позов.
Зобов`язав ОСОБА_1 повернути чотири земельні ділянки, площею 0, 1970 га кожна, загальною площею 0, 788 га, кадастрові номери: 8000000000:90:371:0109, 8000000000:90:371:0110, 8000000000:90:371:0111, 8000000000:90:371:0112, що розташовані на 21 кілометрі Столичного шосе у Голосіївському районі міста Києва, у комунальну власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
Здійснив розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року.
Ухвалою від 21 жовтня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 
ОСОБА_1 у січні 2022 року звернулася до Верховного Суду із заявою про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.
На обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Поперекою А. А. 30 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Голосіївської районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року № 752/3089/19, також винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, арешт майна боржника, арешт коштів боржника.
Заступник Генерального прокурора у лютому 2022 року направив до Верховного Суду заперечення на заяву про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, у якій просив відмовити у її задоволенні.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.
Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує об`єктивну потребу у цьому, зокрема, у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Зазначене також визначено положенням статті 129-1 Конституції України.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. 
Наведені заявником обставини щодо існування реальної загрози завдання шкоди його правам та законним інтересам, зокрема накладення штрафу, здійснення досудового розслідування та можливе притягнення до кримінальної відповідальності внаслідок неповернення спірної земельної ділянки, не є достатньою підставою для зупинення виконання оскаржуваних рішень в касаційному порядку. Заявником не обґрунтовані ризики та не надано докази заподіяння йому шкоди, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях.
В оцінці заявленого клопотання про зупинення виконання судових рішень Суд врахував предмет позову, характер спірних правовідносин, з урахуванням чого зробив висновок про невстановлення підстав для його задоволення.
Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції вправі зупинити виконання оскаржуваного рішення, наведені заявником ризики не підтверджено, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            С. О. Погрібний
 
                                                                                                           І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                           О. В. Ступак