ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 694/865/17
адміністративне провадження № К/9901/20546/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Кравчук В.М., Єзеров А.А., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2017 (суддя - Сакун Д.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 (судді - Ганечко О.М, Коротких А.Ю., Літвінова Н.М.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії, 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати неправомірними дії Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 03 травня 2017 року.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Звенигородка Черкаської області та згідно даних паспорта була, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 23.10.1992 року до 09.10.2004. (а.с. 84).
Згідно довідки від 18.07.2016 №9638, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, ОСОБА_1 з 23.07.1985 по 28.10.1986 проживала по АДРЕСА_2 , з 28.10.1986 по 23.10.1992 по АДРЕСА_3 (згідно акта депутата), з 23.10.1992 по 09.10.2004 по АДРЕСА_1 , з 09.10.2004 по 18.02.2012 по АДРЕСА_3 , з 18.08.2012  по даний час по АДРЕСА_1 . 
Згідно архівного витягу №41/04-03 від 06.06.2016 протоколу №22 ОСОБА_1 постійно не менше чотирьох років проживала на території посиленого радіологічного контролю (а.с. 34).
09.08.1986 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Звенигородському відділі РАГС Черкаського РУЮ, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 26).
Чоловік позивача ОСОБА_2 вже отримує пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 24).
Згідно протоколів №147 від 31.05.1993, №22 від 15.11.1992, №5-Д від 26.10.1993, №21 від 02.02.1994, які зберігаються в архівному відділі Звенигородської РДА, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали державні посвідчення України особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Домашньою адресою ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_3 (а.с. 28-31).
З витягів з наказів №33-к від 10.02.1987 та №39 від 09.03.1992 вбачається, що в період роботи на Ватутінському хлібокомбінаті ОСОБА_1 перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною з 06.02.1987 по 06.08.1988 та з 09.03.1992 по 29.11.1994. (а.с. 32-33).
З будинкових книг вбачається, що ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_2 з 23.07.1985 по 28.10.1986, а по АДРЕСА_1 з 23.10.1992 по 09.10.2004 та з 18.08.2012  по даний час (а.с. 36-43).
З повідомлення №1428 від 27.09.2016, наданого Звенигородським РС УДМС України в Черкаській області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 18.08.2012. Попередня інформація щодо реєстрації її місця проживання за адресою АДРЕСА_3 в період з 1986 по 1992 рік не зберігається (а.с. 36).
З копій свідоцтв про народження дітей ОСОБА_1 вбачається, що вона ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_6 в м. Звенигородка Черкаської області, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - сина ОСОБА_7 в м. Звенигородка Черкаської області (а.с. 44).
Згідно довідок від 10.12.2016, виданих Звенигородською амбулаторією № 1, син ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігався в дитячій поліклініці з народження і до досягнення ними 16 років та проживав по АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спостерігався в дитячій поліклініці з народження і до 14 років. Проживав по АДРЕСА_3 , а потім по АДРЕСА_1 (а.с. 9,10). Згідно даних медичних карток ОСОБА_1 та її діти постійно відвідували поліклініку Звенигородської ЦРЛ (а.с. 23).
25.12.1992 Звенигородською районною державною адміністрацією позивачці було видано посвідчення категорії 4 №252190 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 -1992р.р. (а.с.45).
Судом першої інстанції було допитано в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , які підтвердили факт проживання позивача в м. Звенигородка у спірний період.
Крім того, судами встановлено, що постановою Звенигородського районного суду від 05.10.2016 визнано неправомірними дії Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано Звенигородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 09.06.2016.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016, постанову Звенигородського районного суду від 05.10.2016 скасовано та у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з тим, що рішенням комісії Черкаської ОДА з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 13.07.2016 зазначене посвідчення ОСОБА_1 було визнано недійсним. Доказів визнання вказаного рішення комісії протиправним або його скасування суду не надано (а.с.16-19).
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2017, яка набрала законної сили 13.04.2017, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом №6 від 13.07.2016 про визнання недійсним посвідчення категорії 4 №252190 від 25.12.1992, виданого Звенигородською районною державною адміністрацією (а.с.20-22).
03.05.2017 позивач звернулася до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 11.05.2017 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням віку. 
Вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною позивач звернулась до суду з цим позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, а тому відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Вважає відмову відповідача у такому призначенні неправомірною.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017, позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Звенигородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 03 травня 2017 року.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що   відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є неправомірною, оскільки ОСОБА_1 на момент звернення за призначенням пенсії надала достатні докази її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та її посвідчення постраждалої від наслідків аварії на момент звернення за призначенням пенсії було дійсним.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обгрунтування касаційної скарги відповідач покликався на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального  та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.
Покликається на те, що на час звернення з заявою про призначення пенсії позивач не мала достатнього періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, тому права на зменшення пенсійного віку не набула.
Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просить у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).
Пунктом 4 ч. 1 ст. 11 Закону №796-XII встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно  навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і  потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Так, відповідно до п.п. 2, 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.
Водночас, ст. 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
За змістом вказаної статті, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого  радіоекологічного контролю  за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, - зменшення віку передбачено - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Під час розгляду справи судами встановлено, що до 01.01.1993 позивач протягом 4 років постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю, позивачу надано статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи і за правилами статті 55 Закону №796-XII вона має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах уже висловлював Верховний Суд, зокрема у справах №357/1917/17 (постанова від 13.09.2021), №287/42/17-а (постанова від 12.04.2019), №572/1921/17 (постанова від 30.09.2020), №283/2537/16-а (постанова від 31.01.2019), №287/25/17-а (постанова від 23.01.2019) і колегія суддів не вбачає підстав відступати від таких висновків.
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку щодо неправомірності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії пенсії зі зниженням пенсійного віку та прийняли рішення про задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги в цілому не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а їх зміст зводиться до додаткової перевірки доказів, що в силу приписів частини другої статті 341 КАС України, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини 1   статті 350 КАС України (у чинній редакції), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених  статтею 341 цього Кодексу   межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України,
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу  Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук