УХВАЛА
 
09 червня 2022 року
м. Київ
справа № 688/2138/19
провадження № 51-1066 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2022 року щодо нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вказаних судових рішень.
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 
03 травня 2022 року касаційна скарга засудженого залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 427 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав касаційну скаргу у новій редакції з додатками, проте зазначених у вказаній ухвалі недоліків в повній мірі не усунув.
Зокрема, засуджений не усунув порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. 
В порушення цієї норми, ОСОБА_7 повторно адресує касаційну скаргу Верховному Суду України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, оскільки кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд.
З даного приводу додатково варто зазначити, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до КПК України і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд (п. 21 ст. 3 КПК України), при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Окрім цього, засудженим не усунуто порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, яким передбачено, що в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом з цим, обґрунтування вимог касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Таким чином, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, тому при розгляді касаційної скарги виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Водночас, обґрунтування вимог ОСОБА_4 за своїм змістом повторно стосується незгоди з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким він надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, при цьому, посилаючись на приписи 
п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.
Також, касаційна скарга засудженого містить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, натомість у скарзі повторно, не зазначено яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, не наведено обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК України у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2022 року щодо нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3