ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року	Львів	Справа № 380/17251/21 пров. № А/857/5796/22	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.
при секретарі судового засідання:               Омеляновській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  адвоката Шиміна Олега Павловича який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року (рішення ухвалене о 14:52 у м. Львові судом у складі головуючого судді Качур Р.П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправною відмови, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
                                                        ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною відмову Одеської митниці Держмитслужби № 7.10-5/28.4/13/8596 від 05.07.2021 у визнанні заявленої митної декларації, визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби № UA500150/2021/000001/1 від 10.05.2020 про коригування митної вартості товарів.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що митний орган у спірному випадку не обґрунтував, що подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. Вважає, що митна вартість товарів повністю підтверджена наданими відповідачу документами. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України від 05.07.2021 № 7.10-5/28.4/13/8596 у визнанні заявленої митної вартості. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Державної митної служби України від 10.05.2021 № UA 500150/2021/000001/1 про коригування митної вартості товарів. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 коп судового збору. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» 6000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп витрат на професійну правову допомогу та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп витрат на залучення перекладача.
Рішення суду першої інстанції оскаржив адвокат Шимін Олег Павлович який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік». Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов в частині розподілу витрат на правничу допомогу задоволити повністю.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник позивача зазначив, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, що заявлений гонорар не є співмірним з обсягом його роботи проведеної як адвокатом.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тропік" (Покупець) та Компанією "AGROOD FRESH COMPANY S.R.L." (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 405-02-2020 (далі - Контракт), згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити товари, передати документи, що стосуються товару та передати право власності на товари відповідно до вимог Контракту, а покупець – оплатити та прийняти Товари окремими партіями в асортименті, кількості за цінами, вказаними в інвойсах на кожну конкретну партію поставки товарів. Інвойси є невід`ємною частиною цього Контракту. Інвойс може бути складено як на всю партію товару, так і на окремі Товари, що входять до складу даної партії Товарів.
Згідно п. 1. 2 Контракту перелік товарів, що постачаються за даним контрактом стосується таких, які відносяться до: "Група 7. Овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби. Група 8. Їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь", згідно з Українським класифікатором товарів ЗЕД (УКТЗЕД). 
Відповідно до п. 5. 1 Контракту ціни на товари, що поставляються, є договірними і вказуються в інвойсах на кожну окрему поставку Товару в доларах США або ЄВРО.
Відповідно до п. 5. 2 Контракту ціна на товари, що поставляються може бути вказана на вимогу однієї із договірних сторін в іншій валюті, в залежності від форми розрахунків по даній поставці конкретного товару.
Пунктом 5. 3 Контракту передбачено, що в ціну товару включаються витрати, згідно з умовами поставки, визначеними правилами Інкотермс-2010, зазначеними в кожному інвойсі на окрему партію товару.
Згідно з п. 6. 2 Контракту розрахунок із продавцем проводиться шляхом передоплати за товар (а.с. 28-35).
Згідно рахунку-фактури (інвойсу) № 151612501 від 09.04.2021 (а.с. 36, 88) узгоджено асортимент, кількість та ціну товару на загальну суму 40500 Доларів США, а саме: ящики зі свіжими бананами марки ВІДАБАН – Першої категорії в кількості 5400 шт, ціна за одиницю 7,5 Доларів США.
Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 298 від 22.04.2021 (а.с. 50) вказаний товар оплачено позивачем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 40500 USD.
Позивачем на підставі вищевказаного Контракту на митну територію України згідно з митною декларацією № UA500150.2021.005070 ввезено банани свіжі зелені столові (сорту Cavendish), врожаю 2021 року, виробник "AGROOD FRESH COMPANY S.R.L." торговельна марка VIDABAN, країна виробництва Коста-Ріка" в кількості 5400 ящ. та декларантом самостійно визначено митну вартість товару за основним методом (ціна договору) 0,5892 дол США/кг (а.с. 22-23).
Одночасно з митною декларацією декларантом надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме :
- контракт № 405-02-2020 від 18.02.2020;
- рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoice) № 151612501 від 09/04/2021;
- коносамент (Bill of lading) CTRO209175 від 09.04.2021;
- автотранспортну накладну (Road consignment note) № 1580 від 08.05.2021;
- автотранспортну накладну (Road consignment note) № 5837 від 08.05.2021;
- автотранспортну накладну (Road consignment note) № 6304 від 08.05.2021;
- автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8129 від 08.05.2021;
- автотранспортну накладну (Road consignment note) № 9497 від 08.05.2021; Phytosanitary certificate) 6861166-1 від 05.04.2021;
- сертифікат про походження товару (Sertificate of origin) № 20217223 dsl 13/04/2021;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги UAІМ0359282 від 29.04.2021;
- договір про надання послуг митного брокера № 0411/ТР від 04.11.2013;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 6956178;
- Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату № 9175 від 08.05.2021;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA500150.2021.005070 від 08.05.2021.
Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500150/2021/000001/1 від 10.05.2021 відповідач визначив загальну вартість товару в розмірі 66365 Доларів США (вартість за одиницю – 0,6500 Доларів США).
На підставі зазначеного рішення відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500150/2021/00024, у зв`язку з неможливістю завершення митного оформлення (у зв`язку із прийняттям рішення про коригуванням митної вартості товару).
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно із ч. ч. 3-6 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Частиною 3 статті 53 МК України врегульовано, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Відтак, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості Митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Апеляційним судом встановлено, що позивачем надано митному органу наступні документи, вказані також в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500150.2021.005070, а саме: копію вказаного контракту; рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoice) № 151612501 від 09/04/2021, коносамент (Bill of lading) CTRO209175 від 09.04.2021, автотранспортну накладну (Road consignment note) 1580 від 08.05.2021, автотранспортну накладну (Road consignment note) 5837 від 08.05.2021, автотранспортну накладну (Road consignment note) 6304 від 08.05.2021, автотранспортну накладну (Road consignment note) 8129 від 08.05.2021, автотранспортну накладну (Road consignment note) 9497 від 08.05.2021, фіто санітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) 6861166-1 від 05.04.2021,сертифікат про походження товару (Sertificate of origin) 20217223 від 13.04.2021, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги UAІМ0359282 від 29.04.2021, договір про надання послуг митного брокера 0411/ТР від 04.11.2013, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів 6956178, Акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю, про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату 9175 від 08.05.2021, декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA500150.2021.005070 від 08.05.2021.
Товар позивачем придбаний у AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. та всі документи щодо цієї операції надано митниці засобами електронного зв`язку. 
Відповідно до статті 53 МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч.2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частина 5 статті 53 цього Кодексу містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборі рів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до п. 2.3 Наказу Міністерства фінансів України № 631 від 30.05.2012 року “Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа”, під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5, 4.5.6, 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку, у разі необхідності подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом інформація про це вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу V Інформаційного аркуша із зазначенням документів чи відомостей, надання яких вимагається, посади, прізвища, ініціалів цієї посадової особи, дати та часу встановлення вимоги та засвідчується особистим підписом посадової особи.
У разі здійснення митного оформлення товарів за ЕМД інформація про необхідність подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим КЕП посадової особи митного органу.
Одним із принципів здійснення державної митної справи є такий принцип, як додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини першої статті 8 МК України). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип, означає обов`язок органу доходів і зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, окрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів доказам у справі (документам, доданим до вантажної митної декларації). Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювати в конкретній митній процедурі.
Даний підхід також ґрунтується на положенні пункту 1 частини третьої статті 52 МК України, відповідно до якого декларант або уповноважена ним особа, які заявляють для митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації. Орган доходів і зборів повинен створити умови щодо реалізації цього права, тобто доводити до відома декларанта або уповноваженої ним особи те, яка саме інформація потребує уточнення.
Верховний суд у постанові від 22.07.2021 у справі № 540/1918/20 зазначив, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтведжують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суд звертає увагу на те, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тобто витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребовуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
З матеріалів справи вбачається, що у повідомленні відповідача про витребування документів, яке надіслано позивачу 09.05.2021 підставою для витребування додаткових документів зазначено те, що для підтвердження витрат на транспортування товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення і такими документами відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 можуть належати рахунок-фактура, банківські та платіжні документи, які підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг.
Як на підставу для витребування додаткових документів, безпідставними з огляду на таке.
Згідно розділу 4 контракту від 18.02.2020 № 40502-2020 та рахунку-фактури (інвойсу) № 151612501 від 09.04.2021 поставка товарів здійснювалась на умовах FOB (Коста-Ріка Moin L) – Інкотермс 2010, за якими продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Згідно Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (далі – Правила № 599) в графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів також можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту)про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, на підтвердження понесених транспортних витрат, які несе покупець ТзОВ "Тропік", до митного оформлення надано коносамент від 09.04.2021 № CTR0209175, який в розумінні Кодексу торгівельного мореплавства України (ст. 134) є документом, що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, а також рахунок-фактуру на оплату від 29.04.2021 № UAІМ0359282, виставлений ТзОВ "Меркс Україна ЛТД" на оплату фрахту морських перевезень, який відповідно до Правил № 599 є належним і достатнім документом, що підтверджує вартість транспортування.
Декларантом надано належні документи щодо витрат на транспортування товарів, яких у повній мірі достатньо для встановлення вартості  від перевезення і такі не містили розбіжностей, митний орган не мав правових підстав вимагати надання декларантом додаткових документів, покликаючись на ненадання декларантом документів щодо витрат на транспортування товарів.
Декларантом, з метою спростування будь-яких сумнівів митного органу щодо транспортних витрат, з відповідями від 09.05.2021 та 10.05.2021 надано митному органу платіжне доручення № 01TR016949 від 30.04.2021 про оплату фрахту згідно рахунку-фактури.
Надано також митному органу прайс-лист, докази оплати постачальнику за товар, висновки про вартісні характеристики товару, відповідно до якого заявлена декларантом вартість відповідає ринковій.
Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість, пославшись на те, що в документі на оплату зазначено інший номер інвойсу, ніж в митній декларації.
У ще одному, надісланому декларанту повідомленні від 09.05.2021, інспектором вказано про необхідність надання додаткових документів з посиланням на таке: 1) у рахунку-фактурі (інвойсі) № 151612501 від 09.04.2021 зазначено вага брутто товару – 105300 кг, вага нетто товару - 97 956 кг. А у митній декларації вага брутто товару – 111660 кг, вага нетто товару 102100 кг, вартість за одиницю товару складає 7,5 доларів США; 2) у прайс-листі № б/н від 05.04.2021 вартість одиниці товару складає – 8,25 доларів США; 3) у висновку експерта про вартісні характеристики товару № 20-34/05-2021 від 09.05.2021 ринкова вартість вантажу зазначається на умовах постачання CFR м. Одеса, Україна, у митній декларації  - FOB, CR, Puerto Moin; 4) у свіфті про сплату б/н від 22.04.2021 зазначено номер рахунку-фактури (інвойсу), який відрізняється від номеру у митній декларації.
Позивач у відповідь на вказане повідомлення листом від 10.05.2021 № 10/001 повідомив, що розбіжність ваги вказаної в інвойсі і митній декларації пов`язані із складенням Акта № 9175 від 08.05.2021 про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю. Що стосується невідповідності ціни, вказаної в прайс-листі та інвойсі, то декларантом повідомлено, що це пов`язано помилковим прикріпленням представником прайс-листа, який стосується іншої поставки. При цьому до вказаної відповіді надано правильний прайс-лист від 10.04.2021, який стосується розглядуваної поставки. Щодо умов поставки, вказаних у висновку експерта, повідомлено, що у зв`язку з допущеною помилкою, експертом надано правильний (оновлений) висновок, який надано митному органу. Що стосується наданого документа (свіфт), повідомлено, що оплата у розмірі 4500 доларів США стосується саме цієї декларації.
Митним органом 10.05.2021 прийнято рішення № UA500150/2021/000001/1 про коригування митної вартості за резервним методом по ціні 0,6500 дол. США/кг.
З метою спростування будь-яких необґрунтованих сумнівів, позивач відповідно до положень ч. 8 ст. 55 МК України, звернувся до Одеської митниці Держмитслужби із заявою від 18.06.2021 № 2 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 10.05.2021 № UA500150/2021/000001/1 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії.
До вказаної заяви митному органу позивачем надано додатково такі документи: договір на організацію морських перевезень № 1784 від 02.12.2016; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № UAIM0359282 від 29.04.2021; акт наданих послуг № UAIM0359282 від 02.06.2021; платіжне доручення від 30.04.2021 № 01TR016949; висновок експерта від 09.05.2021 № 20-34/05-2021; платіжне доручення в іноземній валюті від 22.04.2021 № 2918; прайс-лист від 04.04.2021; копію листа компанії AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. від 06.06.2021 з офіційним перекладом на українську мову.
Вказаною заявою ТзОВ "Тропік" повідомлено митному органу таке:
1) відповідно до умов контракту від 18.02.2020 № 405-02-2020, компанія AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. (Коста Ріка) згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) № 15161250 від 09.04.2021 поставила ТзОВ "Тропік" (Україна) товари (свіжі банани)  на умовах FOB (Коста Ріка Moin L) – Інкотермс 2010. Розрахунки за отриманий товар по вказаному інвойсу ТзОВ "Тропік" здійснило у повному обсязі згідно платіжного доручення в іноземній валюті від 22.04.2021 № 2918. В той же час під час набору платіжного доручення для здійснення оплати вказаної поставки, працівником допущено описку в призначенні платежу та помилково зазначено інвойс № 15161249, за яким поставка не здійснювалась. З метою правильного обліку розрахунків, ТзОВ "Тропік" звернулося з листом о AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. (Коста Ріка) та отримало відповідь від 06.06.2021, якою підтверджується факт помилки, а також врахування постачальником коштів згідно з вказаним платіжним дорученням в рахунок оплати товару відповідно до інвойсу № 151612501 від 09.04.2021;
2) що стосується зазначення в рішенні про коригування митної вартості про розбіжність у вазі, зазначеній в інвойсі та зазначеній в митній декларації, то вже як було повідомлено в листі ТОВ "Лукро" від 10.05.2021 № 10/001, така розбіжність пов`язана з розбіжністю фактичної ваги партії товару та ваги, зазначеної в товаросупровідних документах, наданих покупцю іноземним постачальником, яка була встановлена під час проведення фізичного огляду товарів ініційованого за заявою представника декларанта – експедитора ТОВ "Лукро". За наслідками цього огляду складено Акт № 9175 від 08.05.2021, яким встановлено фактичну вагу брутто 111660 кг (відхилення 6360 кг), вага нетто 102100 кг (відхилення 4144 кг). Це пояснюється листом компанії AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. від 06.06.2021, яка повідомила, що вони здійснюючи поставку свіжих бананів користуються стандартами і правилами, за якими в одному ящику вага нетто становить не менше 18.14 кг та може мати відхилення до 6%. Такі відхилення зумовлені особливістю продукції, оскільки при пакування бананів неможливо в кожен ящик помістити продукцію з ідентичною вагою. Також декларант звернув увагу на те, що AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. поставили для ТзОВ "Тропік" банани в ящиках і ціна відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 09.04.2021 № 151612501 визначена 7,50 дол. США за один ящик. Тому відхилення у кілограмах в межах допустимих 6% при відповідній кількості ящиків (5400 шт) не впливає на вартість партії товару, не потребує будь-яких додаткових оплат, а відтак не впливає на митну вартість товару;
3) що стосується зазначення у рішенні про коригування митної вартості про наявність розбіжності ціни вказаної в прайс-листі, декларантом повторно повідомлено, що представником декларанта помилково надано прайс-лист б/н від 06.04.2021, який стосується іншої поставки, що підтверджується інформацією, яка в ньому зазначена, та вказано інший номер коносамента. Натомість правильним є прайс-лист б/н від 04.04.2020 згідно з яким ціна становить 7,50 дол. США/ящ, який був наданий митному органу разом з листом ТзОВ "Лукро" від 10.05.2021 № 10/001;
4) що стосується зазначення в рішенні про коригування митної вартості про наявність розбіжностей між умовами поставки, зазначеними у висновку експерта та тих, які зазначено в митній декларації, повідомлено, що відповідно до умов контракту та товаросупровідних документів, поставка товару здійснювалась на умовах FOB (CR Moin L) – Інкотермс 2010. Саме такі умови поставки і були зазначені у митній декларації. Однак під час виготовлення висновку від 09.05.2021 № 20-35/05-2021 експертом допущено описку та помилково зроблено посилання на умови поставки CFR м. Одеса, Україна. Про те, що вказана розбіжність виникла в результаті помилки, декларант повідомив митний орган листом від 10.05.2021 № 10/002, до якого долучено висновок із правильними умовами поставки FOB (CR Moin L) – Інкотермс 2010. Той факт, що має місце помилка, яка не впливає на правильність визначення митної вартості підтверджується також тим, що у вказаному висновку зазначено, що вартість продукції визначалась на підставі середньо-ринкових цін виробничих та торгівельних підприємств поза межами України із врахуванням місцезнаходження виробника та порівнянням продукції з іншими торгівельними марками та з урахуванням витрат, пов`язаних з транспортування;
5) що стосується витрат на транспортування товару до порту "Одеса", які понесло ТзОВ "Тропік", повідомлено, що такі включено до митної вартості товарів. Документи, які підтверджують транспортування товарів за рахунок ТзОВ "Тропік" у повному обсязі надано митному органу, а саме: коносамент № CTR0209175 від 09.04.2021, рахунок-фактуру № UAIM0359282 від 29.04.2021; платіжне доручення від 30.04.2021 № 01TR016949 про оплату транспортно-експедиційних послуг. Також додатково надано копію договору на організацію морських перевезень від 02.12.2016 № 1784 та акт наданих послуг від 29.04.2021;
6) також митному органу повідомлено, що ТзОВ "Тропік" не оплачувало рахунків третім особам на користь продавця, а також відповідно не укладало із третіми особами договорів, пов`язаних з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
Одеська митниця листом № 7.10-5/28.4/13/8996 від 05.07.2021 повідомила про залишення рішення про коригування митної вартості без змін з посиланням на таке: 1) у висновку експерта відсутній розмір поправочного коефіцієнта та розмір складових митної вартості товарів; 2) прайс-лист пропозиція адресована виключно ТзОВ "Тропік"; 3) лист компанії AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. від 06.06.2021 з перекладом на українську мову не містить відомостей про підтвердження числових значень митної вартості; 4) ТзОВ "Тропік" не надано весь перелік додаткових документів, зокрема копію декларації країни відправника в виписка з банківської документації.
Оцінюючи рішення митного органу, викладене в листі № 7.10-5/28.4/13/8996 від 05.07.2021 суд зазначає таке.
Щодо доводів відповідача про відсутність у висновку експерта розміру поправочного коефіцієнта та розміру складових митної вартості товарів, то наявність такого "поправочного коефіцієнта" не передбачена жодним нормативним документом. Щодо відсутності розміру складових митної вартості товарів, суд зазначає, що під час дослідження експерта не визначалася митна вартість, а рівень ринкових цін на аналогічні товари. Тому такі доводи відповідача, наведені у рішення суд оцінює критично.
Доводи відповідача про те, що прайс-лист пропозиція адресована виключно ТзОВ "Тропік" суд також відхиляє з огляду на те, що вимоги до вказаного документа законодавством не встановлені, а також відсутній обов`язок його подання при поданні декларації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 09.04.2019 у справі № 825/1575/17.
Також Верховний Суд у постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 зазначив, що жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми і змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Суд вважає необґрунтованими також посилання митного органу на те, що лист компанії AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. від 06.06.2021 не містить відомостей про підтвердження числових значень митної вартості, оскільки вказаним листом підтверджується те, що сторони згідно інвойсу визначили ціну у розмірі 7,50 дол. США за один ящик, а отже те, що з ним у повному обсязі проведено розрахунок за вказаний товар згідно платіжного доручення від 22.04.2021 № 2918. Цим же листом постачальник повідомив, що він, здійснюючи поставку свіжих бананів користується стандартами та правилами, за якими в одному ящику вага нетто становить не менше 18,14 кг та може мати відхилення до 6%. Такі відхилення в межах допустимих 6% при відповідній кількості ящиків не впливають на вартість партії товару і не потребує будь-яких додаткових доплат.
Вказаний лист компанії AGROOD FRESH COMPANY S.R.L. є документом, який підтверджує умови та порядок розрахунків між постачальником та покупцем, ціну товарів, що заявлені до розмитнення, та спростовують зазначені митним органом сумніви щодо митної вартості товарів.
У постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Щодо доводів митного органу про те, що позивачем не подано весь пакет документів, а саме декларації країни відправника і виписки з банківської документації, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується надання банківської документації, яка підтверджує розрахунки за поставлений товар, а також витрати на транспортування товарів. 
Суд звертає увагу, що при митному оформлені у позивача не було митної декларації країни відправника, тому ненадання вказаного документу не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості. Отже, посилання відповідача на те, що декларантом не подана митна декларація країни відправника як на підставу коригування митної вартості є безпідставним.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, № 815/2013/15.
Апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 20.03.2020 у справі № 480/4423/18, відповідно до якої неподання декларантом документів, зазначених у частині другій-четвертій статті 53 МК України саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Суд доходить висновку, що позивачем подано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним Кодексом України, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість відповідач не довів належними, достатніми доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору. 
Таким чином, рішення Одеської митниці Держмитслужби, викладене у листі від 05.07.2021 № 7.10-5/28.4/13/8596 про відмову у визнанні митної вартості є протиправним.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено з матеріалів справи у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500150/2021/000001/1 від 10/05/2021 митним органом вказано, що за результатом проведеної усної консультації між органом доходів і зборів і декларантом було обрано метод визначення митної вартості – резервний. 
Оскільки відповідно до п. 2 ст. 58 МК України, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 ст. 58 застосовуються другорядні методи, зазначені в п. 2 частини першої статті 57 Кодексу. У органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних  та подібних (аналогічних) товарів. 
Відповідно до статей 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органі доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Згідно з п. 1 ст. 59 МК України у разі, якщо митну вартість товарів не може бути визначено згідно з положеннями статті 58 МК України, оскільки відповідно до п. 2 ст. 58 МК України, використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і походженнями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), а саме: резервним методом. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим товар 1 – МД від 16.03.2021 № UA500120/2021/008781, від 22.02.2021 № UA500500/2021/007220 становить 0,65 дол США/кг (ніж заявлено декларантом 0,59 дол США/кг).
Згідно статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 "Обставини прийняття Рішення та Джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що у  графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
невірно проведений розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;
надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується інформація про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Посадова особа  митного органу у рішенні про коригування митної вартості товару має зазначити, зокрема причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А у разі застосування резервного методу обов`язковим є обґрунтування причин неможливості послідовного застосування усіх інших методів, а також зазначається докладна інформація та джерела, які були використані митним органом з чітким посиланням на номери та дати митної декларації , яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Посилання відповідача на такі джерела інформації для визначення митної вартості товару як ЄАІС ДФС України не є достатніми для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
В ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічні правові позиції відображені Верховним Судом (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).
Таким чином, вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.
Відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Частиною 8 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Частиною дев`ятою статті 55 Митного кодексу України визначено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (частина десята статті 55 Митного кодексу України).
Відтак, подання декларантом у межах 80-ти денного строку з дня випуску товарів у вільний обіг додаткових документів, які усувають сумніви у достовірності числових значень складових митної вартості оцінюваних товарів, є підставою для скасування рішення про коригування митної вартості та визнання митної вартості, заявленої декларантом.
В разі прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів та випуск товарів згідно ч. 7 ст. 55 МК України під гарантії сплати декларантом різниці у митних платежах обчислених декларантом та митним органом, декларант в порядку ч. 8 ст. 55 МК України вправі протягом 80 днів з дня випуску товарів надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. У свою чергу, митний орган, враховуючи надані декларантом додаткові документи, у порядку ч.ч. 9-10 ст. 55 МК України приймає рішення визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування митної вартості товарів або надає обґрунтовану відмову у визнанні митної вартості товарів.
У зв`язку з прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 10.05.2021 № UA500150/2021/000001/1 після випуску товарів у вільний обіг в порядку ч. 7 ст. 55 згідно МД від 10.05.2021 № UA500150/2021/005095 і сплати декларантом відповідних митних платежів та гарантій, ТзОВ "Тропік" керуючись положеннями ч. 8 ст. 55 МК України, з метою спростування будь-яких сумнівів звернулося до Одеської митниці із заявою від 18.06.2021 № 2 про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості, скасування рішення про коригування митної вартості від 10.05.2021 № UA500150/2021/000001/1 та вивільнення сплаченої фінансової санкції.
За таких обставин, апеляційний суд переконаний про протиправність рішення відповідача про відмову у визнанні митної вартості, викладеного у листі від 05.07.2021 № 7.10-5/28.4/13/8596 суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500150/2021/000001/1 від 10.05.2021.
Зменшуючи розмір витрат на правову допомогу з 14100,00 гри до 6000,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи, однак апеляційний суд не погоджується з даним твердженням з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року N 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VІ).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VІ видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VІ).
Відповідно до частин 1, 3 ст. 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно частин 1-4 статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року.
Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами.
Як вбачається із заявленого відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, таке не містить посилання конкретні обставини чи докази щодо не відповідності критеріям розумності та співмірності із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а по суті є загальними фразами, що не може сприйматися судом достатнім для обґрунтування клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, на що вказав Верховний Суд в п. 4.2.9. постанови від 06 жовтня 2020 року по справі № 922/376/20.
Такою ж загальною фразою обмежився і суд першої інстанції, вказавши, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є неспівмірним з обсягом проведеної адвокатом роботи, що не можна вважати належним обґрунтуванням судового рішення.
У постанові Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року по справі .N2 922 --У і 9 суд зазначив, що в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Відповідач безпідставно посилався на те, що доказом понесення витрат на професійну правничу допомогу має бути книга обліку доходів і витрат, оскільки як неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02.12.2021 у справі № 280/5176/20, предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі, а не облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування.
Безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що надання консультацій клієнту з включають та охоплюється послугами з підготовки позовної заяви, оскільки це відповідає фактичним обставинам справи та суперечить положенням ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка консультації та підготовку процесуальних документів визначає як різні види правової допомоги.
При цьому, необґрунтовано суд першої інстанції вказав, що дії, які вчинені адвокатом під час консультації охоплені процесом підготовки позовної заяви, оскільки в процесі консультації відбувається перша комунікація адвоката та клієнта під час якої клієнт викладає свою суть проблеми, адвокат вказує клієнту, які документи необхідно надати для ознайомлення, здійснює вивченням документів, встановлює чи має місце порушення прав клієнта, пропонуються можливі шляхи відновлення порушених прав для позитивного вирішення спору. За наслідками такої консультації Клієнт приймає рішення щодо подальших дій по захисту своїх. У разі прийняття Клієнтом рішення про звернення до суду, проведення попередньої консультації скорочує час, який адвокат витрачає для підготовки позовної заяви, в порівнянні коли така консультація не проводилася. У такому випадку адвокат приступаючи до підготовки позовної заяви повторно не здійснює вивчення документів і разі відсутності необхідності збирання додаткових доказів приступає безпосередньо до підготовки позовної заяви, в процесі чого ґрунтовно застосовує законодавство, яке регулює спірні відносини, з посиланням на судову практику, здійснює написання позовної заяви, засвідчує в установленому порядку додатки до неї та подає її до суду. Тобто у випадку проведення попередньої консультації адвоката з клієнтом, витрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви пропорційно скорочується на час такої консультації, а тому посилання суду першої інстанції, що проведення такої консультації є дублюванням юридичних послуг є помилковим.
Безпідставними є і висновки суду першої інстанції, що заявлений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи, з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з порушенням прав позивача, внаслідок прийняття відповідачем незаконних рішень щодо коригування митної вартості, ТзОВ «Тропік» було змушене звернутись за професійною правовою допомогою до адвоката Шиміна О.П. з яким укладено договір від 11.05.2021 № 1105/21.
В рамках вказаного договору адвокатом були надані наступні види правової допомоги на загальну суму 14100,00 грн, а саме:
- усна консультація щодо правових способів та засобів захисту прав та законних інтересів Клієнта тривалістю 1 година та вартістю 1200,00 грн. В процесі консультації адвокатом здійснено ознайомлення правовідносинами, які склались між сторонами, вивчення документів, які подавались для визначення митної вартості товарів, аналіз рішення про коригування митної вартості товарів, формування можливих способів та засобів захисту прав ТОВ «Тропік». За наслідками проведеної консультації, між адвокатом та клієнтом було досягнуто згоди щодо необхідності звернення з розглядуваним позовом до суду;
- підготовка і подання до суду позовної заяви тривалістю 3 год. вартістю 6300,00 грн, що включало написання позовної заяви, з викладенням обставин, які склалися в процесі розмитнення спірних товарів та визначення митної вартості, аналізом і обґрунтуванням застосування законодавства, з аналізом та посилання на судову практику, яка склалася в цій категорії спорів, спростуванням кожного з сумнівів митного органу, які вказані як підстави для коригування митної вартості, виготовлення додатків до позовної заяви, їх засвідчення в установленому порядку;
- підготовка та подання до суду відповіді на відзив тривалістю 1 год. Вартістю 2100,00 грн, що включало ознайомлення зі змістом відзиву на позовну заяву, написання відповіді на відзив з спростуванням доводів відповідача.
- участь в судових засіданнях 01.12.2021, 21.12.2021 та 01.02.2022 вартістю по 1500,00 грн, всього 4500,00 грн, що передбачало підготовку адвоката до судового засідання, прибуття до суду, очікування судового засідання, участь в судовому засіданні, що узгоджується з практикою Верховного Суду викладеною, зокрема, у постанові від 25.05.2021 по справі № 910/7586/19.
На підтвердження вказаних вище витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 11.05.2021 №1105/21 з додатком до нього, актами наданих послуг від 09.12.2021 та від 27.01.2022, рахунками на оплату від 09.12.2021 № 1105/21-1 та від 27.01.2022 № 1105/21-2, платіжними дорученнями про оплату юридичних послуг № 01ТІЮ25566 від 10.12.2021 та № 01ТЯ027734 від 27.01.2022.
Факт надання вказаних вище юридичних послуг підтверджується наявними у справі процесуальними документами та журналами судових засідань.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивачем у відповідності до процесуального закону надано належні та допустимі докази понесення витрат на правову допомогу, які повністю відображають обсяг наданої адвокатом правової допомоги, кількість витраченого адвокатом часу та вартість правової допомоги.
В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування у цій частині є відсутніми.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу адвоката Шиміна Олега Павловича який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» - задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року в адміністративній справі №380/17251/21 змінити, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (ідентифікаційний код 20831737, 79008, м. Львів, вул. Пекарська, буд. 5, кв. 4) 14100 (чотирнадцять тисяч сто) гривень 00 коп витрат на професійну правову допомогу та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп витрат на залучення перекладача.».
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 20.07.2022