ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17907/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                       головуючого - судді:                       Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                       Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                  за участю секретаря:                       Вишняк В.С.,    

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог та зміну предмету позову, а також з урахуванням ухвал про роз`єднання позовних вимог, просив визнати протиправними та нечинними з моменту прийняття:
- пунктів 1, 2, 7   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", підпункту 2 пункту 1, пункту 2 Змін, що вносяться до     постанов Кабінету Міністрів України постановою від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб";
- постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.     
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.  
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. 
Відповідно до ч. 4   ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього   Кодексу   розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.  
Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 року прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103), пунктом 1 якої визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із   Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із   Законом   особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Пунктом 2 вказаної   Постанови   врегульовано, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї   постанови   підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) слід проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:
з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Постановою №103 також внесено зміни до   постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45   "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема: у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженому Постановою КМУ №45, та пункт 5 викладено в такій редакції: під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Крім того, додаток 2 до Порядку №45 викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103   та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вказане рішення суду набрало законної сили 05.03.2019 року.
Також, колегія судів зазначає, що 14 серпня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі - Постанова №804), якою установив, що виплата пенсій, призначених згідно із   Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом   особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до     постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року, визнано   постанову Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"   протиправною та нечинною повністю.
Дане рішення суду набрало законної сили 31.03.2020 року.
Також судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, зокрема, визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Отже, з вищевикладеного вбачається наявність рішень суду, якими визнано протиправними і нечинними окремі положення   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103   та визнано протиправною та нечинною повністю   постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №804, які серед іншого оскаржує позивач у даній справі.
Водночас, позивачем заявлено також позовні вимоги щодо нечинності пункту 7 Постанови №103, а також підпункту 2 пункту 1 та пункту 2 Змін, що вносяться до   постанов Кабінету Міністрів України Постановою № 103 (далі - Зміни). 
Окрім того, позивач ставить питання щодо визнання протиправними та нечинними з моменту прийняття як окремих положень Постанови №103, так і Постанови №804.  
Оскаржуваний позивачем пункт 7 Постанови №103 визначає: Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в     пункті 1     цієї постанови, відповідно до     Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.
Оскаржуваний позивачем підпункт 2 пункту 1 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України передбачено: доповнити пункт 7 абзацом такого змісту: "Перерахунок пенсій, призначених відповідно до   Закону України   "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України".
Положеннями пункту 2 зазначених Змін, який також оскаржується позивачем, передбачено: у   постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45   "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" (Офіційний вісник України, 2008 р., № 12, ст. 301; 2009 р., № 11, ст. 319, № 99, ст. 3427; 2010 р., № 29, ст. 1098; 2011 р., № 84, ст. 3078, № 99, ст. 3621; 2012 р., № 7, ст. 249, № 81, ст. 3272; 2013 р., № 41, ст. 1477):
1) у     вступній частині     постанови слова і цифри "частини третьої статей 43 і 63" замінити словами і цифрами "частини четвертої статті 63";
2) у     Порядку   проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженому зазначеною постановою:
пункти 1 і   2   викласти в такій редакції:
"1. Пенсії, призначені відповідно до     Закону України     "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
2. Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.";
у     пункті 3:
абзац перший викласти в такій редакції:
"3. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.";
після абзацу шостого доповнити новими абзацами такого змісту:
"в органах, у підрозділах, закладах та установах виконання покарань МВС, у Державній кримінально-виконавчій службі (Державному департаменті з питань виконання покарань, Державній пенітенціарній службі, Мін`юсті) - Мін`юстом;
в апараті МВС, органах та підрозділах МВС, в закладах, на підприємствах та в установах, що належать до сфери управління МВС (крім органів, підрозділів, закладів та установ, передбачених абзацами четвертим, п`ятим і сьомим цього пункту) - МВС;".
У зв`язку з цим абзаци сьомий - дев`ятий вважати відповідно абзацами дев`ятим - одинадцятим;
Стосовно пункту 5 зазначено: Про визнання протиправними та нечинними змін до пункту 5 див. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва   № 826/3858/18 від 12.12.2018.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині протиправності оскаржуваних пунктів   Постанови №103, пунктів та підпунктів Змін, позивач вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки Кабінетом Міністрів України не дотримано зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
При цьому, позивач пов`язує протиправність оскаржуваних положень нормативно-правових актів із ситуацією, яка склалася у питанні перерахунку його пенсії у зв`язку із змінами складових грошового забезпечення та наявністю вищезазначених судових рішень, проте, позивач жодним чином не обґрунтовує: яким саме чином та яким законодавчим актам суперечать оскаржувані пункти та підпункти нормативно-правових актів в тій частині, яка судовими рішеннями не охоплена, у чому полягає їх протиправність, та яким чином їх наявність змінює становище позивача.
Як вже зазначалось вище, судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій визнані протиправними та скасовані пункти 1, 2 та 3 Постанови № 103, тобто ті ключові пункти, якими за висновками судів звужувалися складові грошового забезпечення, що підлягають врахуванню при обрахунку пенсій особам, зокрема й позивачу, зменшували права пенсіонерів у порівнянні з їх попереднім становищем.
Водночас, пункт 7 Постанови №103, оскаржуваний позивачем, лише надає настанову перерахованим у ньому органам виконавчої влади стосовно порядку оформлення та визначає форму довідок, які слід надавати до органів пенсійного забезпечення, що жодним чином не впливає та не змінює становище позивача у порівнянні з попередньо існуючим його становищем. 
Окрім того, пункт 7 Постанови № 103, а також пункти та підпункти Змін, щодо яких йдеться у позові та якими вносяться зміни до окремих постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Постанови №103, мають відношення до дотримання правил нормотворчої техніки, яка застосовується при створенні нормативно-правових актів для упорядкування норм та визначення порядку дій органів владних повноважень, уповноважених на виконання акту Кабінету Міністрів України.
Колегія суддів також вважає за доцільне зазначити, що відповідно до   статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України"   Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.
Згідно зі   статтею 117 Конституції України   Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Отже, видання постанов та розпоряджень входить до компетенції Кабінету Міністрів України, при цьому оцінку їх законності у разі оскарження здійснює суд у визначеному чинним законодавством порядку. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи наявність інших судових рішень, якими вже скасовано окремі положення оскаржуваних позивачем нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, за наведених обґрунтувань позовних вимог в тій частині оскаржуваних  положень Постанови №103 та Змін, які не охоплюють наведені вище судові рішення, не вбачається правових підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 229, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.                     
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року залишити без змін.                                       
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

            Головуючий суддя                                                                               Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.             

Повний текст постанови виготовлено - 04 серпня 2022 року.