КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
06 червня 2022 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 693/1156/15-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/5190/2022 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
учасники справи
божники                    ОСОБА_1 
 
                                   ОСОБА_2 
 
суб`єкти 
оскарження               Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у 
м. Києві Центрального міжрегіонального управління
Міністерства юстиції (м. Київ)
 
стягувач                     ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ,
 
в с т а н о в и в :
 
у липні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ), якою просять зобов`язати уповноважених осіб Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як боржників; зобов`язати уповноважених осіб Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_1 .
В обґрунтування скарги зазначають, що рішенням Святошинського районного суду  м. Києва від 18.05.2017 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь                     АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 989 010,44 грн та судові витрати в розмірі 1 378 грн.
21.08.2017 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчі листи, які пред`явлено до виконання до Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2021 замінено стягувача у ВП № 55203348 та ВП №55203227 з виконання виконавчих листів, виданих Святошинським районним судом м. Києва на ОСОБА_3 . 
29.04.2021 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Святошинським районним судом м. Києва по справі відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобов`язано уповноважених осіб зняти арешт накладений на майно боржників. Однак станом на день подачі скарги ухвалу не виконано.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2021 скаргу задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 як боржника. Зобов`язано уповноважених осіб Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 як боржника. Зобов`язано уповноважених осіб Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) зняти арешт з банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, старший державний виконавець Святошинського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні скарги. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не звернув уваги на вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, який визначений ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження». Відомості про боржника виключаються з реєстру одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого стягувачу на підставі підпунктів 1, 3, 11 частини 1 ст. 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Вважає, що реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації не передбачена законодавством, отже відсутні правові підстави для виключення відомостей про боржників з реєстру.
У відзиві на апеляційну скаргу представник скаржників ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що на даний час арешти з майна боржників знято, проте відомості з реєстру боржників не вилучені, та не знято арешт з банківського рахунку. До даних правовідносин має застосовуватись ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною 1 ст. 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню, арешти з майна боржника, знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника, а у випадку, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник боржників ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За обставинами справи встановлено, що рішенням Святошинського районного суду    м. Києва від 18.05.2017 у справі № 693/1156/15-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до      ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто солідарно з відповідачів на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 2 989 010,44 грн та судові витрати у сумі 1 378 грн.
21.08.2017 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчі листи, які було пред`явлено до виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                                    (м. Київ).
30.11.2017 Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у                            м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № 55203348 на підставі виконавчого листа № 693/1156/15-ц виданого 21.08.2017 Святошинським районним судом м. Києва.
29.10.2020 Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у                            м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого листа (боржник ОСОБА_1 ) стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2021 замінено стягувача у виконавчих провадженнях по примусовому виконанню рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2017 у справі № 693/1156/15-ц з з ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_3 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2021 задоволено частково заяву ОСОБА_3 та визнано такими, що не підлягають виконанню вищезазначені виконавчі листи. Зобов`язано уповноважених осіб Святошинського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ України зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , що був накладений постановою від 30.11.2017 у виконавчому провадженні № 552033348 та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна номер запису про обтяження 2373811 від 05.12.2017 та № 16606214 від 05.12.2017. Заяву задоволено з тих підстав, що стягувач ОСОБА_3 вказав, що претензій до боржників не має.
Постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про зняття арешту з майна від 10.06.2021 у ВП № 55203348,  знято арешт та заборону відчуження нерухомого майна, рухомого майна ОСОБА_1 .
Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що постановою державного виконавця частково виконано ухвалу суду від 29.04.2021, якою визнано виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню та знято арешт та заборону відчуження нерухомого майна, рухомого майна, а обставини, якими скаржники обґрунтовують свої вимоги знайшли своє підтвердження.
Колегія суддів при вирішенні справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Згідно ч. 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
За матеріалами справи встановлено, що постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.10.2020 виконавчі листи повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2021 виконавчі листи, визнано такими, що не підлягають виконанню. Дана ухвала державним виконавцем не оскаржувалася та є чинною.
Виконавче провадження закінчене на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та не може бути відкрите надалі, оскільки виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню.
Відтак доводи апелянта про те, що виключення з реєстру боржників можливе лише при закінченні виконавчого провадження не можна визнати обгрунтованими, оскільки за вищевказаних умов неможливо відкрити виконавче провадження, щоб надалі його закінчити, а залишення в реєстрі боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є порушенням їх прав, оскільки виконавець не може вчиняти будь - які дії щодо примусового виконання виконавчих листів, які за ухвалою суду не підлягають виконанню. 
Відповідно до позиції апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають залишатися у реєстрі боржників пожиттєво, що суперечить самій суті виконавчого провадження. При визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вважається, що боржник за даним виконавчим листом не має будь - яких зобов`язань щодо виконання рішення суду.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що бездіяльність державного виконавця щодо не вирішення питання про виключення з реєстру боржників та скасування арешту з рахунку ОСОБА_1 є неправомірною, а тому рішення суду не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Барановського Бориса Вікторовича   залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.
 
Постанову складено 06.06.2022.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська 

Т. І. Ящук