ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2022 р.           Справа№ 911/712/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Козир Т.П. 
          Кравчука Г.А. 
 
за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 17.02.2022
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021
у справі №911/712/21 (суддя Шевчук Н.Г.)
за первісним позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта"
про стягнення 343.750,69 грн за договором про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання
комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-34 від 09.09.2014,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта"
до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
про визнання недійсним пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 договору
про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого
нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 80.1-14/1-34 від
09.09.2014,
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №80.1-14/1-34 від 09.09.2014 (далі за текстом - договір №80.1-14/1-34 від 09.09.2014) в розмірі 343.750,69 грн, з яких 197.068,27 грн заборгованість по оплаті за отримані у березні 2020 року послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, передбачені пунктом 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 вказаного договору; нараховані за прострочення цього платежу за період з 21.04.2020 по 01.03.2021 пеня у розмірі 21.550,11 грн, 3% річних 5.091,36 грн та інфляційні 9.422,95 грн; а також 110.600,00 грн штраф станом на 01.03.2021 за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року.
Вимоги позивача обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №80.1-14/1-34 від 09.09.2014, зокрема щодо відшкодування вартості отриманих послуг та надання довідок про чистий дохід, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.
ТОВ "Київріанта" подало зустрічну позовну заяву № 38/21 від 06.04.2021 з вимогами до ДП "МА "Бориспіль" про визнання недійсним пункту 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №80.1-14/1-34 від 09.09.2014, укладеного між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (орендарем).
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "Київріанта" посилається на те, що пункт 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 договору № 80.1-14/1-34 від 09.09.2014 не відповідає вимогам пункту 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, що в свою чергу призводить до безпідставного збільшення розміру плати за підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування.
Відповідач заперечував проти позову з посиланням на наявність, на його думку, підстав для задоволення зустрічного позову, вважає, що сума заборгованості визначена позивачем самостійно та безпідставно, що орендоване ним майно не могло використовуватись в періоди закриття пунктів пропуску через державний кордон України, обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) "О" на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, що з поступовим відновленням господарської діяльності довідки про чистий дохід були направлені позивачу.
Позивач заперечував проти зустрічного позову з тих підстав, що Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №           786 від 04.10.1995, повинна
застосовуватись лише в частині розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем, що жодний нормативно правовий акт не встановлює для ДП "МА "Бориспіль" обов`язку укладати договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг виключно на умовах, встановлених пунктом 11 цієї Методики.
Рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/712/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 310.846 грн 97 коп, з яких: 197.086,27 грн основного боргу; 21.546,39 грн пені, 5.091,36 грн 3% річних, 9.422,95 грн інфляційних втрат, 77.700,00 грн штрафу, та 4.662 грн 70 коп. судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" до Державного          підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на первісний позов, аналогічні тим, які викладено у відзиві на позовну заяву, та обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в зустрічній позовній заяві.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою овариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/712/21; призначено до розгляду апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необгрунтованими, а рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
11.06.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та ТОВ "Київріанта" (орендар) було укладено договір оренди №1582 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення №3.2.60 на третьому поверсі пасажирського термінала "Б" загальною площею 270,4кв.м (далі - Майно), розміщене за адресою:           08307, Київська область, місто Бориспіль,
Міжнародний аеропорт "Бориспіль1', що перебуває на балансі ДП "МА "Бориспіль" (балансоутримувач).
Майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі (пункт 1.2 Договору оренди).
Пунктом 5.10 Договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна, шляхом компенсації комунальних послуг, податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло-водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна з переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю.
Згідно пункту 5.18 Договору оренди орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору, звернутися до балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю.
Цей Договір оренди в редакції договору про внесення змін від 27.12.2018 укладено строком (терміном) на 20 років, що діє з 11 червня 2014 року по 10 червня 2034 року включно (пункт 10.1 Договору оренди).
За актом приймання-передачі орендованого майна від 01.07.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв вказане у Договорі оренди Майно, що погоджено з балансоутримувачем.
Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець) та ТОВ "Київріанта" (орендар)
05.04.2021          укладений та нотаріально посвідчений додатковий договір до Договору оренди, пунктом 1.1 якого сторони встановили, що умови пункту 5.10 Договору оренди, за виключенням компенсації витрат на утримання орендованого Майна за переліком комунальних послуг за цінами діючих тарифів та податку на землю, регулюються положеннями Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (надалі - Методика), у відповідній частині. Адже при визначенні умов договорів в сфері оренди державного нерухомого майна слід враховувати вимоги Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України.
Пунктом 2 цього додаткового договору встановлено, що оскільки пасажирський термінал "D" здано в оренду одночасно кільком підприємства, організаціям, то умови пункту 5.10 Договору оренди щодо компенсації витрат на утримання орендованого Майна в неподільній частині (а саме: підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування) та згідно з пунктом 11 Методики, відповідні витрати підлягають компенсуванню орендарем пропорційно розміру займаної орендарем площі до загальної площі нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком орендарям.
Цей додатковий договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення (пункт 3).
Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець) та ТОВ "Київріанта" (орендар)
16.01.2021          укладений та нотаріально посвідчений додатковий договір до Договору оренди, відповідно до пункту 1 якого сторони відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 (надалі - Постанова) погодились, що нарахування орендної плати за користування Майном, розрахованої відповідно до Методики, здійснюється у розмірі 25 відсотків суми нарахованої орендної плати, згідно з додатком № 3 до Постанови. Сторони встановили, що в порядку, передбаченому пунктом 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови пункту 1 Додаткового договору (додаткового договору від 16.01.2021) застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме на періоди з
12.03.2020          по 17.03.2020 включно; та починаючи з 15.06.2020.
Пунктом 2 цього додаткового договору встановлено, що враховуючи інформацію від Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (лист від 06.01.2021 №23/128), в зв`язку із тимчасовим закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для міжнародного пасажирського сполучення, зупиненням діяльності міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення "Бориспіль", обмеженням доступу до термінального комплексу (пасажирський термінал) "D", неможливістю потрапляння на територію пункту пропуску "Бориспіль" та неможливістю користування орендованим Майном через обставини, які знаходяться поза волею орендаря (не належать до його прав чи обов`язків згідно Договору оренди) та орендодавця, керуючись пунктом 6 статті 762 Цивільного кодексу України, Закону України від
04.12.2020          №1071-ІХ "Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" та пунктом 3.12 Договору оренди - на період часу, починаючи з 18.03.2020 по 14.06.2020 включно, протягом якого Майно не могло використовуватись орендарем за цільовим призначенням згідно Договору через обставини, за які орендар та орендодавець не відповідають, зупинити виконання сторонами умов Договору, передбачених пунктами 3.6, 5.3, 8.4 Договору. Сторони встановили, що умови пункту 2 Додаткового договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з
18.03.2020          по 14.06.2020 включно.
Відповідно до пункту 3.6 Договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Згідно пункту 5.3 Договору оренди орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.
Пунктом 8.4 Договору оренди передбачено випадки, при яких орендодавець має право (у т.ч. за ініціативою балансоутримувача) вимагати розірвання цього договору.
На виконання Договору оренди, 09.09.2014 між ДП "MA "Бориспіль", як балансоутримувачем, та ТОВ "Київріанта", як орендарем, укладено договір № 80.1- 14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір № 80.1- 14/1-34), відповідно до якого у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного майна - частини приміщення №3.2.60 на третьому поверсі пасажирського термінала "D" загальною площею 270,4 квм для розміщення та експлуатації магазину безмитної торгівлі, відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 якого балансоутримувач надає, а орендар отримує послуги за переліком та за оплатою, вказаними в таблиці №1, а саме: забезпечення теплом (теплова енергія), забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого Майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів (пункти 1 - 4 таблиці №1).
Пунктом 5 цієї таблиці №1 також передбачено, що балансоутримувач надає, а орендар отримує послугу з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна сплата за які розраховується за наступною формулою: чистий дохід орендаря х 18% - орендна плата (без ПДВ), де: чистим доходом орендаря є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщенні відповідно до умов договору оренди №1582 від
11.06.2014.          Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць; орендна плата (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням згідно договору № 1582 від 11.06.2014.
До Договору № 80.1-14/1-34 сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від
24.10.2014,          № 2 від 21.01.2016, №3 від 12.02.2018, №4 від 19.02.2019, при цьому редакція пункту 5 таблиці №1, щодо якого виникли спори як по первісному, так і по зустрічному позовах, залишалась незмінною.
Відповідно до підпунктів 2.1.1, 2.1.6 пункту 2.1 Договору № 80.1-14/1-34 (тут і далі - в редакції додаткових угод станом на час виникнення спірних правовідносин) балансоутримувач зобов`язаний надавати орендарю визначені договором послуги; щомісяця до 12 числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок- фактуру за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.
За умовами підпунктів 2.2.1- 2.2.2 пункту 2.2 Договору № 80.1-14/1-34 орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки за договором; щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію балансоутримувачу довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Орендар несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.
Згідно підпункту 2.2.3 пункту 2.2 Договору № 80.1-14/1-34 орендар зобов`язаний щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.2 Договору. Датою отримання рахунку та Акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20-го числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.
Пунктом 4.2 Договору № 80.1-14/1-34 сторони встановили, що орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення дебіторської заборгованості за цим Договором.
Відповідно до пункту 4.3 Договору № 80.1-14/1-34 в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід орендар зобов`язаний сплачувати балансоутримувачу штраф в розмірі 100,00 грн без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.
Додатковою угодою №4 від 12.02.2018 розділ 4 "Відповідальність і вирішення спорів" Договору № 80.1-14/1-34 доповнений пунктом 4.7, згідно якого у разі застосування пені/штрафу сторона, яка допустила порушення зобов`язання за договором, повинна сплатити суму пені/штрафу за окремо виставленими рахунками- фактурами, у кожному випадку, протягом 10-ти банківських днів з дати їх отримання.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч.І ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Укладений між сторонами Договір № 80.1-14/1-34 за своїм змістом є договором про надання послуг.
Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. З ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Позивач за зустрічним позовом, як на підставу визнання недійсним п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 договору 80.1-14/1-34, посилається на ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
З встановлено вище, договір № 80.1-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 було укладено між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на виконання умов договору оренди № 1582 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 11.06.2014, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта".
Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:
-          вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;
-          примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;
-          типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;
- договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.
Примірні та типові договори є інструментами державного регулювання договірних відносин у сфері господарювання, які застосовуються для спрощення процесу укладання конкретних господарських договорів та визначення бажаної, з точки зору держави, моделі договірних зобов`язань. Як примірні, так і типові договори являють собою затверджені уповноваженими державними органами зразки відповідних договорів.
Наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 "Про затвердження договорів оренди" затверджено, зокрема, Примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, який міг бути використаний сторонами при визначені умов відповідного проекту договору.
Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, згідно з п. З якої до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов`язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про орендну державного та комунального майна" (в редакції чинній на час укладення договору оренди) Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.
Отже, визначена Кабінетом Міністрів України Методика повинна обов`язково застосовуватися лише в частині розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем.
Таким чином, ані Законом України "Про оренду державного та комунального майна", ані іншими нормативно-правовими актами, не встановлено для Державного підприємства обов`язку укладати договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг виключно на умовах, встановлених п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995.
Разом з тим, сторони договору не позбавлені можливості визначити його умови на власний розсуд та доповнити його пунктами із врахуванням особливостей орендованого майна, оскільки типової форми договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю не затверджено.
Пунктом 11 Методики передбачено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.
Отже, Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, не регулює порядок визначення сторонами розрахунків з відшкодування витрат за утримання орендованого майна та інші послуги, надання яких та оплата яких визначається умовами окремих договорів, укладеними з балансоутримувачами такого майна.
Пунктом 5 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору сторони передбачили надання послуг з підтримання належного стану території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території всього аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг і під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування.
Згідно з п. 14.1.205 ст. 14 Податкового кодексу України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача за зустрічним позовом про те, що п. 5 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору встановлює плату за прибудинкову територію, оскільки п. 5 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору взагалі не містить терміну прибудинкова територія, а орендоване нежитлове приміщення не знаходиться в багатоквартирному будинку.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у договорі не вказано, що він укладається на виконання п. 11 Методики, а тому відсутні правові підстави стверджувати, що зміст п. 5 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору повинен відповідати положенням Методики.
Отже, суд вважає, що п. 5 таблиці № 1 пп. 1.1.1 п. 1.1 договору передбачено надання послуг, враховуючи особливості розміщення орендованого майна (частина пасажирського терміналу О аеропорту), які не охоплюються Методикою.
у матеріалах справи відсутні докази того, що орендар звертався до балансоутримувача із пропозицією внести зміни у відповідні пункти договору, які на його думку, суперечили вимогам законодавства.
Таким чином, сторони, укладаючи договір № 80.1-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014, мали вільне волевиявлення щодо визначення процедури відшкодування витрат балансоутримувача щодо утримання орендованого нерухомого майна і надання комунальних та інших послуг в залежності від специфіки орендованого державного майна.
Невиправданим є втручання у взаємовідносини сторін, що грунтуються на договорі у спосіб перегляду порядку відшкодування витрат, узгодженого сторонами та такого, що тривалий час застосовувався, оскільки підстав вважати, що протягом всього часу використання такого порядку порушувалися права позивача, що вимагає визнання недійсним зазначеного пункту договору, судом під час розгляду справи не встановлено.
Перегляд судом порядку відшкодування витрат фактично призведе до зменшення суми, що підлягає сплаті за відшкодування витрат на утримання майна, що позбавить відповідача за зустрічним позовом того, на що він розраховував під час його укладення та надасть штучні переваги позивачу за зустрічним позовом, який у позаконкурентний спосіб протягом тривалого часу зможе отримувати послуги на значно кращих, з економічної точки зору, умовах, ніж було визначено на момент укладення договору, об`єктивні підстав для чого відсутні.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що п. 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1. пункту 1.1. договору № 80.1-14/1-34 не суперечить нормам чинного законодавства, положенням Методики, а також інтересам держави і суспільства, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, права та охоронювані законом інтереси позивача за зустрічним позовом не порушено, а тому підстави для визнання зазначеного пункту договору недійсним відсутні. Відтак, вимоги позивача за зустрічним позовом є необгрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову з підстав його необґрунтованості, судом першої інстанції правомірно не застосовано строки позовної давності стосовно вимоги, заявленої за зустрічним позовом.
Щодо первісного позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" заборгованості за договором № 80.1-14/1-34 про стягнення 343.750,69 грн, з яких 197.068,27 грн заборгованість по оплаті за отримані у березні 2020 року послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, передбачені пунктом 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 вказаного договору; нараховані за прострочення цього платежу за період з 21.04.2020 по 01.03.2021 пеня у розмірі 21.550,11 грн, 3% річних 5.091,36 грн та інфляційні 9.422,95 грн; а також 110.600,00 грн штраф станом на 01.03.2021 за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід за березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення первісного позову, стверджує, що: акт здачі-приймання виконаних робіт та рахунок-фактура за березень 2020 року не підписані повноважними представниками відповідача, а тому не можуть вважатися належними доказами у справі; довідка про чистий дохід відповідача за березень 2020 року була в подальшому відкликана відповідачем, а тому сума послуг у вказаному місяці визначена позивачем безпідставно; твердження позивача за первісним позовом про те, що відповідачем не надано довідки про чистий дохід за березень 2020 року та липень - грудень 2020 року не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаний з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 5 таблиці № 1 підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Договору № 80.1-14/1-34 передбачено такі послуги як: підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення функціонування приміщень загального користування; із визначенням щомісячної сплати, яка розраховується за наступною формулою: чистий дохід відповідача за первісним позовом х 18% - орендна плата (без ПДВ), де чистим доходом відповідача за первісним позовом є виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщені відповідно до умов договору оренди № 1582 від 11.06.2014; чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць; орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням відповідно договору оренди №1582 від
11.06.2014.
Згідно з пунктом 2.2.2 Договору № 80.1-14/1-34 відповідач за первісним позовом зобов`язався щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача за первісним позовом довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач за первісним позовом несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Київріанта" 09.04.2020 відповідно до Договору №80.1-14/1-34 була надана позивачу довідка про чистий дохід, отриманий від діяльності за березень 2020 року, що не заперечується відповідачем.
Пунктами 2.1.1 та 2.1.6 Договору № 80.1-14/1-34 передбачено, що позивач за первісним позовом зобов`язався: надавати відповідачу за первісним позовом визначені договором послуги; щомісяця, до 12 числа місяця, наступного за звітним, виставляти відповідачу за первісним позовом рахунок-фактуру за надані послуги за звітний місяць та складати акт приймання-здачі виконаних послуг, який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання-отримання послуг та їх якості.
ДП МА "Бориспіль" було виставлено ТОВ "Київріанта" рахунок-фактуру № 897/385 від 31.03.2020 на суму 197 086,27грн та акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020 на суму 197 086,27грн за надані послуги підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна.
Вказані рахунок-фактуру та акт приймання-здачі виконаних послуг 17.04.2020 направлено на адресу відповідача за первісним позовом, що підтверджується наявними у матеріалах описом вкладення у лист та накладною Укрпошти.
В подальшому, відповідач за первісним позовом листом № 68/20 від 14.04.2020 повідомив позивача за первісним позовом про те, що він відкликає свою довідку про чистий дохід за березень 2020 року, яка була ним надіслана 09.04.2020, а також просив не враховувати зазначені у довідці дані відносно чистого доходу за березень 2020 року при підготовці відповідних первинних документів та зазначив, що оновлена довідка про чистий дохід за березень 2020 року буде надана найближчим часом.
Проте, будь-якої іншої довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності за березень 2020 року, згідно Договору №80.1-14/1-34, окрім тієї, що була надана
09.04.2020,          ні на вимогу позивача, ні на адвокатські запити, ні на неодноразові вимоги суду ТОВ "Київріанта" надано не було.
Суд звертає увагу, що ухвали господарського суду Київської області від
20.05.2021,          від 17.06.2021 було зобов`язано відповідача подати довідку про чистий дохід за березень 2020 року від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщенні відповідно до умов договору оренди № 1582 від
11.06.2014.
Проте, відповідач, вищевказаної довідки не надав, а тому, суд першої інстанції, керуючись статтею 79 і частиною десятою статті 81 Господарського процесуального кодексу України, правомірно дійшов висновку про те, що інформація, яка була надана відповідачем 09.04.2020 у довідці про чистий дохід за березень 2020 року, вважається доведеною, оскільки будь-яких інших доказів на її спростування суду не надано.
Крім того, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем ТОВ "Київріанта" позивачу ДП МА "Бориспіль" мотивованої відмови від підписання вищенаведених акту приймання-здачі виконаних робіт від 31.03.2020 на суму 197.086,27 грн та рахунку-фактури № 897/386 від 31.03.2020 на суму 197.086,27 грн, а відтак вказаний акт відповідно до пункту 2.2.3 Договору №80.1-14/1-34 вважаються підписаними сторонами, та у відповідача відсутні претензії до якості наданих йому послуг.
Відповідно до п. 1.5 договору при порушенні позивачем за первісним позовом умов договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг, зниження їх якості, сторони протягом двох календарних днів після порушення укладають та підписують акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні послуг тощо. Позивач за первісним позовом протягом трьох робочих днів після підписання акту-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає відповідачу за первісним позовом обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.
Будь-яких доказів звернення відповідача за первісним позовом до позивача за первісним позовом щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, до суду не надано. Докази звернення відповідача за первісним позовом до позивача за первісним позовом з вимогою (актом-претензією) про перерахунок платежів за вказані послуги відсутні.
Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами заявлених до нього вимог не спростував, доказів, які підтверджують виконання ним договірних зобов`язань суду не надав.
Зважаючи на встановлені обставини, дослідивши наявні у справі докази і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" 197.086,27 грн основного боргу за надані послуги підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, за договором № 80.1-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 підлягає задоволенню.
Крім того, ДП МА "Бориспіль" на підставі пункту 4.2 Договору № 80.1-14/1-34 просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, яка за розрахунком позивача за період з 21.04.2020 по 01.03.2021 складає 21 550,11 грн.
Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України).
Частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок пені, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично невірним, за розрахунком суду загальний розмір пені за заявлений позивачем період становить 21546.39 грн.
Також, зважаючи на те, що відповідач за первісним позовом порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку позивача 3% річних з простроченої суми за період з 21.04.2020 по 01.03.2021 складають 5.091,36 грн, а інфляційні втрати з простроченої суми за період з 21.04.2020 по 01.03.2021 складають 9.422,95 грн.
Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем за первісним позовом, та встановлено, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині первісного позову підлягають задоволенню.
Також позивач за первісним позовом, на підставі пункту 4.3 Договору №80.1- 14/1-34, просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом штраф за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід за березень 2020 року та липень - грудень 2020 року.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України).
Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Відповідно до частини другої статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з пунктом 2.2.2 Договору № 80.1-14/1-34 відповідач за первісним позовом зобов`язався щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача за первісним позовом довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Відповідач за первісним позовом несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в довідці.
Відповідно до пункту 4.1 Договору № 80.1-14/1-34 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Пунктом 4.3 Договору № 80.1-14/1-34 передбачено, що в разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, відповідач за первісним позовом зобов`язаний сплачувати позивачу за первісним позовом штраф в розмірі 100, 00 грн. без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється відповідачем за первісним позовом протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.
Позивачем за первісним позовом нараховано відповідачу штраф за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід за:
-          березень 2020 року - за період з 08.04.2020 по 01.03.2021 у розмірі 32 900, 00
грн.;
-          липень 2020 року - за період з 08.08.2020 по 01.03.2021 у розмірі 20 600, 00
грн.;
-          серпень 2020 року - за період з 08.09.2020 по 01.03.2021 у розмірі 17 500, 00
грн.;
-          вересень 2020 року - за період з 08.10.2020 по 01.03.2021 у розмірі 14 500, 00
грн.;
-          жовтень 2020 року - за період з 08.11.2020 по 01.03.2021 у розмірі 11 400, 00
грн.;
-          листопад 2020 року - за період з 08.12.2020 по 01.03.2021 у розмірі 8 400, 00
грн.;
-          грудень 2020 року - за період з 08.01.2021 по 01.03.2021 у розмірі 5 300, 00 грн. Позивачем ДП МА "Бориспіль" виставлялися відповідачу рахунки-фактури на
сплату штрафу, докази оплати яких відсутні.
Відповідач ТОВ "Київріанта", заперечуючи проти вимоги про стягнення штрафу, зазначає, що в період часу з 12.03.2020 по 17.03.2020 включно та починаючи з
15.06.2020          він не міг використовувати орендоване майно за цільовим призначенням, а з відновлення своєї господарської діяльності 10.09.2020 та 09.10.2020 ним на виконання пункту 2.2.2 Договору №80.1-14/1-34 було направлено поштою на адресу позивача за первісним позовом відповідні довідки та примірники періодичних звітів з касових апаратів, що підтверджується описами вкладення у цінні листи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом дійсно направлялися позивачу за первісним позовом листи, отримавши які комісією позивача було складено акти про відсутність вкладень у конверті № 01-26/6-5 від 14.09.2020, № 01-26/6-6 від 14.09.2020, № 01-26/6-7 від 14.09.2020, № 01-26/6-8 від 15.10.2020, № 01- 26/6-15 від 10.12.2020, №01-26/6-2 від 14.01.2021.
Вказаними актами зафіксовано те, що під час розкриття конвертів (цілісні та непошкоджені), які надійшли поштовим відправленням від ТОВ "Київріанта", виявлено невідповідність фактичного складу документу з заявленим, а саме відповідно до описів вкладення в цінні листи, відправлені 10.09.2020, 09.10.2020,
08.12.2020          та 11.01.2021 з поштового відділення Мартусівка і відділення Київ-121, в конверті має міститися відповідна визначена кількість аркушів: довідка вих. № 157/20 від 10.09.2020, довідка вих. № 155/20 від 10.09.2020, довідка вих. № 156/20 від
10.09.2020,          довідка вих. № 171/20 від 09.10.2020, довідка вих. № 197 від 08.12.2020, довідка вих. № 6/21 від 11.01.2021 та примірники періодичних звітів з касових апаратів за період з 01.08.2020 по 31.08.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.07.2020 по 31.07.2020, з 01.09.2020 по 30.09.2020, з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 01.12.2020 по
31.12.2020,          фактично в конверті міститься тільки довідка № 157/20 від 10.09.2020, довідка № 155/20 від 10.09.2020, довідка № 156/20 від 10.09.2020, довідка № 171/20 від 09.10.2020, довідка № 197/20 від 08.12.2020, довідка № 6/21 від 11.01.2021 (додатки до довідок відсутні), у зв`язку з чим комісією прийняте рішення довідки без додатків не реєструвати, а повернути на адресу відправника.
Разом з тим, суду надані на дослідження копії довідок, які містилися у вищезазначених відправленнях, зокрема довідку вих. № 197/20 від 08.12.2020 та довідку вих. № 6/21 від 11.01.2021, які мають такий зміст: "цим, ТОВ "Київріанта" повідомляє, що чистий дохід отриманий орендарем від діяльності з використанням орендованого майна за договорами: № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014, № 80.1-14/1-32 від
09.09.2014,          № 80.1-14/1-33 від 09.09.2014, № 80.1-14/1-34 від 09.09.2014, за листопад 2020 року та за грудень 2020 року зазначений у сукупності періодичних звітів із касових апаратів".
Таким чином, вбачається, що довідки, які направлялися відповідачем за первісним позовом на адресу позивача за первісним позовом не містили інформацію про чистий дохід орендаря, а лише посилання на те, що чистий дохід зазначений у сукупності періодичних звітів із касових апаратів, при цьому, примірники періодичних звітів були відсутні у листах, про що комісією складалися акти про відсутність вкладень у конверті та, що, у свою чергу, унеможливлювало встановити чистий дохід відповідача за вказаний період.
Крім того, суд зазначає, що факт можливості/неможливості використання орендованого приміщення не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку подання в бухгалтерію позивача за первісним позовом довідки про чистий дохід, а також не звільняє відповідача за первісним позовом від відповідальності в разі несвоєчасного надання такої довідки.
Суд звертає увагу, що будь-яких довідок про чистий дохід, отриманий від діяльності за липень - грудень 2020 року, згідно Договору № 80.1-14/1-34 відповідачем до матеріалів справи надано не було.
Зважаючи на те, що суд взяв до уваги та вважає доведеною інформацію, що була надана відповідачем за первісним позовом 09.04.2020 у довідці про чистий дохід за березень 2020 року, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Київріанта" 197.086,27 грн основного боргу за надані послуги підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, за Договором № 80.1-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014, вимога про стягнення штрафу за несвоєчасне надання довідки про чистий дохід за березень 2020 року не підлягає задоволенню.
За таких обставин, дослідивши наявні у справі доказів і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з ТОВ "Київріанта" штрафу за несвоєчасне подання довідок про чистий дохід підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 77.700,00 грн - штраф за несвоєчасне надання довідок про чистий дохід за липень - грудень 2020 року,
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ДП МА "Бориспіль" за первісним позовом про стягнення з ТОВ "Київріанта" заборгованості за Договором №80.1-14/1- 34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 09.09.2014 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 310.846,97грн, з яких: 197.086,27 грн - основного боргу, 21.546,39 грн - пені, 5.091,36 грн - 3% річних, 9.422,95 грн - інфляційних втрат, 77.700,00 грн. - штрафу.
В частині стягнення з ТОВ "Київріанта" 03,72 грн пені та 32.900,00 грн штрафу суд вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.І ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі №911/712/21 залишити без змін.
3.          Матеріали справи №911/712/21 повернути Господарському суду Київської області.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
                               Повний текст судового рішення складено та підписано 19.04.2022.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.А. Кравчук