Ухвала
8 червня 2022 року
м. Київ
справа № 705/4942/18
провадження № 61-1537ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Миколаївна, про визнання недійсними договорів дарування,
ВСТАНОВИВ:
23 січня 2022 року подана касаційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє адвокат Люлик Р. І., на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, повний текст якої складено 29 грудня 2021 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року касаційну скаргу залишено без руху і надано заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. 
Заявникам необхідно було подати до суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.
26 травня 2022 року на адресу Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 8 червня 2022 року касаційну скаргу в частині оскарження ОСОБА_3 постанови Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року визнано неподаною і повернено заявнику.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження постанови Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12, від 5 грудня 2018 року у справі 
№ 522/2201/15-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, 
від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 3 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду 
від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, у постановах Верховного Суду від 29 грудня 2020 року у справі № 909/1165/19, від 13 лютого 2018 року у справі № 910/9452/17, від 20 березня 2019 року у справі № 221/4715/17, від 21 березня 2018 року у справі № 57/314-6/526-2012, від 1 липня 2020 року у справі № 759/8999/15, від 3 лютого 2022 року у справі № 520/8118/17, від 14 березня 2018 року у справі № 363/502/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі № 552/3513/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 667/9350/15-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 370/2489/20, від 2 грудня 2020 року у справі № 363/4018/17-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 263/18180/19, від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, від 7 квітня 2019 року у справі № 750/37/19, у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 910/31110/15, від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц, від 9 серпня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц, від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, 
від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1873цс16, від 1 червня 2016 року у справі № 920/1771/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того, підставою касаційного оскарження судового рішення заявник визначає недослідження судом зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваного судового рішення,касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на наступне.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
РішеннямУманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
ПостановоюЧеркаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2021 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування № 504 від 13 березня 2014 року земельної ділянки площею 0,0426 га, розташованої в селі Краснопілка Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124384800:01:002:0370, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 502 від 13 березня 2014 року земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0316, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 503 від 13 березня 2014 року земельної ділянки площею 0,6587 га, розташованої на 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0271, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 505 від 13 березня 2014 року земельної ділянки площею 0,3772 га, розташованої на 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0407, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 1594 від 4 вересня 2014 року земельної ділянки площею 0,0426 га, розташованої в селі Краснопілка Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124384800:01:002:0370, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 1591 від 4 вересня 2014 року земельної ділянки площею 0,6587 га, розташованої на 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0271, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнати недійсним договір дарування № 1592 від 4 вересня 2014 року земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої на 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0316, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
Визнано недійсним договір дарування № 1593 від 4 вересня 2014 року земельної ділянки площею 0,3772 га, розташованої на 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7124384800:01:002:0407, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М.
У іншій частині позову відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 5 873,33 грн у відшкодування судового збору. 
Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції до закінчення її перегляду в касаційному порядку, оскільки заявником не обґрунтовано та не наведено правових підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року. 
Витребувати з Уманського міськрайонного суду Черкаської області матеріали цивільної справи № 705/4942/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Миколаївна, про визнання недійсними договорів дарування.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про зупинення виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                      С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко 
В. А. Стрільчук