ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/157/21	Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/229/22 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 305010400 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Дідух М.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №595/157/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Пасічника Андрія Зіновійовича на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, ухваленого суддею Федорончуком В.Б., повний текст якого складений 19 листопада 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення: матеріальної шкоди у розмірі 2 052 (дві тисячі п`ятдесят дві) гривні 91 копійку, моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень (а.с. 1-3).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 02 травня 2020 року, близько 02 год. 47 хв., ОСОБА_2 прийшов до її будинку і вибив камінням дві шиби у пластикових вікнах. Її син ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_2 , так як останній є колишнім її співмешканцем. Приблизно від травня 2020 року відповідач проживає окремо від неї, у своєї матері в с. Медведівці Чортківського району. За фактом завдання матеріальної шкоди шляхом розбиття склопакетів у вікнах вона зверталася із заявою до поліції, однак особу, яка вчинила злочин, не було встановлено органом досудового розслідування, незважаючи на те, що син ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2 і детально описав його риси та одяг, в якому останній був одягнений. У зв`язку із протиправними діями відповідача вона була змушена замінити розбиті склопакети у двох металопластикових вікнах на нові. Згідно товарних чеків від 26 травня 2020 року та від 05 серпня 2020 року витрати на заміну склопакетів становлять 2 052,91 гривень. Крім того, їй була заподіяна моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях, оскільки подія сталася вночі, були налякані подією вона та її діти, у неї погіршилося самопочуття, виник тривожний стан через розбиття вікон. Вона була вимушена витрачати час та кошти на ремонт вікон. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 2 000 гривень.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди — відмовлено (а.с. 79-80).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Пасічник Андрій Зіновійович просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню (а.с. 83-85).
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 — адвокат Пасічник А.З. зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_3 , сина позивача, який впізнав відповідача, коли той тікав від будинку, у якому розбив вікна. Суд не зазначив, чому саме його показання не можуть бути враховані доказом вини відповідача. Вважає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами те, що його вина відсутня у вчиненому і те, що це не він завдав матеріальної шкоди позивачу. Той факт, що відділенням поліції не встановлено особу, яка завдала шкоди не означає, що шкода завдана не з вини відповідача. Поліцією припинено розгляд заяви позивача з тих підстав, що завдана матеріальна шкода є малозначною та не становить суспільної небезпеки. Проте, для розгляду цивільної справи судом ці обставини не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Від представника ОСОБА_2 — адвоката Захарчука Юрія Володимировича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року — без змін, посилаючись на те, що працівниками Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції не встановлено завдання шкоди ОСОБА_2 , шляхом пошкодження вікон в житловому будинку ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 . Вказує, що судом дана оцінка показам ОСОБА_3 , враховуючи те, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки, а ОСОБА_3 є сином позивачки і заінтересований у задоволенні позовної заяви.
Представник ОСОБА_1 — адвокат Пасічник А.З. та представник ОСОБА_2 — адвокат Захарчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Телефонограмами та Довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідним учасникам справи і про причини неявки суду не повідомили.
Згідно з частиною 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках.
Під час розгляду повідомлення ОСОБА_1 про умисне пошкодження майна, остання пояснила працівникам Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції, що вікна міг розбити її колишній співмешканець ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_1 не вказувала, що її син ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_2 як особу, яка пошкодила вікна.
В результаті розгляду працівниками Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції повідомлення ОСОБА_1 про умисне пошкодження майна, не встановлено причетність ОСОБА_2 до пошкодження майна.
Згідно довідки про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 , складеної 13 травня 2020 року інспектором Бучацького відділення поліції Король З.І., 02 травня 2020 року, о 02 год. 51 хв., в чергову частину Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що 02 травня 2020 року, приблизно о 02 год. 47 хв., невідома особа пошкодила її вікно, а саме: кинула у вікно каменем. Вона підозрює колишнього співмешканця ОСОБА_2 . Працівниками поліції було опитано ОСОБА_1 , яка пояснила, що 02 травня 2020 року, приблизно о 02:45 год., перебуваючи по місцю свого проживання в с. Старі Петликівці Бучацького району, а саме: у своїй кімнаті, почула сильний гуркіт, а також почула як осипається скло. Після чого одразу ж ввімкнула світло у кімнаті і вибігла у коридор будинку. В коридорі також почула гуркіт із кухні та як осипається скло. Після чого вона зайшла в кімнату до своїх синів та разом із своїм старшим сином ОСОБА_3 вийшла на вулицю для того, щоб подивитися, хто міг розбити дві шиби у двох металопластикових вікнах, а саме, одну шибу на кухні та одну - у житловій кімнаті. Проте, надворі нікого не побачила. На думку ОСОБА_1 дані вікна міг розбити її колишній співмешканець ОСОБА_2 , з яким вони близько тижня разом не проживають. Даним пошкодженням вікон їй завдано матеріальних збитків на суму 4 000 (чотири тисячі) гривень. Під час проведення перевірки працівниками поліції було опитано ОСОБА_2 , який пояснив, що 02 травня 2020 року цілу ніч перебував по місцю свого проживання в с. Медведівці Бучацького району, нікуди з дому не виходив. Наміру пошкоджувати вікна в будинку ОСОБА_1 у нього не було (а.с. 18).
З повідомлення т.в.о. начальника Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Простого І.М. від 21 липня 2020 року №6697/105/01-ДД, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що опитаний під час перевірки ОСОБА_2 пояснив, що в ту ніч, коли було пошкоджено майно в будинку ОСОБА_1 , він перебував за місцем свого проживання в с. Медведівці Бучацького району, що і підтвердили його співмешканці. Працівниками поліції проводилися бесіди із жителями с. Старі Петликівці Бучацького району з метою встановлення можливих свідків чи очевидців пошкодження вікон в житловому будинку, однак, проведеними заходами не встановлено таких осіб, чи інших засобів фіксації даного правопорушення. Враховуючи, що завдана матеріальна шкода є малозначимою та не становить суспільної небезпеки, а також, що дана ситуація містить цивільно-правові відносини, для вирішення яких необхідно звертатися до суду в приватному порядку, працівниками поліції прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення (а.с. 17).
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів неправомірних дій відповідача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що до задоволення не підлягають.
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, судом вірно застосовано норми матеріального права, виходячи з такого.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України, цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини у заподіянні шкоди.
Відтак, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У позові ОСОБА_1 вказує ту обставину, що її колишній співмешканець ОСОБА_2 пошкодив вікна у будинку, а на підтвердження цієї обставини наводить лише єдиний засіб доказування, як показання свідка, яким є її неповнолітній син ОСОБА_3 .
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_3 , суду показав, що 02 травня 2020 року, вночі, після розбиття склопакетів у металопластикових вікнах їхнього будинку, він разом з матір`ю вибіг на вулицю і встиг побачити ОСОБА_2 , який тікав від будинку. Інших осіб в той час на вулиці не було. Він впізнав ОСОБА_2 , який раніше проживав разом з ними в їхньому будинку, по рисах та одягу, в якому той був одягнений.
Вказані покази свідка судом першої інстанції вірно не взято до уваги, оскільки вони суперечать показам, які дані під час перевірки повідомлення його матір`ю ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона разом з сином ОСОБА_3 вийшла на вулицю для того, щоб подивитися, хто міг розбити дві шиби у двох металопластикових вікнах, а саме: одну шибу на кухні та одну - у житловій кімнаті, проте, надворі нікого не побачили.
Крім цього, під час проведення перевірки було опитано матір ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка показала, що 02.05.2020 іі син ОСОБА_2 перебував по місцю їх спільного проживання в с.Медведівці Бучацького району та із їх житлового будинку не виходив. 
Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки вони суперечать встановленим обставинам справи і суд апеляційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку доказів, які були надані судом першої інстанції.
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Пасічника Андрія Зіновійовича слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 25 січня 2022 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року слід поновити.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави, адже, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення моральної та матеріальної шкоди, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Пасічника Андрія Зіновійовича — залишити без задоволення.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року — залишити без змін.
Поновити дію рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 травня 2022 року.

Головуючий 
Судді