ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 р. 	Справа № 520/16007/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 ,  Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 16.11.21  по справі № 520/16007/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,                Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі за текстом також – відповідачі), у якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправним рішення № 204750003993 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 серпня 2021 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 12 серпня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним рішення № 204750003993 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 серпня 2021 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 12 серпня 2021 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, з наданням неналежної оцінки фактичним обставинам справи.
В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин абз. 13 п. 4.2, п. 4.3, п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), оскільки зазначеними нормами врегульовано призначення пенсії, а не її перерахунок. Просить врахувати, що довічне грошове утримання позивачу призначене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а копія пенсійної справи направлялась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області тільки для вирішення питання про перерахунок довічного грошового утримання позивачу, як судді у відставці.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить змінити оскаржуване рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 року № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року та прийняти рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 року за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року.
Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалися.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 року № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо здійснення ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з огляду на приписи пункту 4.10 Порядку. Просить врахувати, що після прийняття рішення про відмову в перерахунку пенсії електронна пенсійна справа позивача засобами програмного забезпечення передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.
За результатами апеляційного розгляду Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області просить скасувати оскаржуване рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та прийняти нове, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.
Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – задоволенню частково, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 звільнений з посади судді Ленінського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі № 520/3658/21 визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області при видачі довідки № 04-49/39 від 29.01.2021 про суддівську винагороду, видану для перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці, без урахування регіонального коефіцієнту 1,25; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахування регіонального коефіцієнту 1,25 станом на 01.01.2021.
ТУ ДСА України в Харківській області ОСОБА_1 надана довідка № 04-49/425 від 12.08.2021, відповідно до якої станом на 01.01.2021 суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 141885,00 грн, у тому числі посадовий оклад - 78825,00 грн, доплата за вислугу років (70 %) - 55177,00 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10 %) - 7882,50 грн (а.с. 20).
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/425 від 12.08.2021.
Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 204750003993 від 20.08.2021 відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУДСА України в Харківській області № 04-49/425 від 12.08.2021.
Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення № 204750003993 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 серпня 2021 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 12 серпня 2021 року та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 року № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ у Волинській області рішенням безпідставно відмовило судді у відставці ОСОБА_1 у проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2021 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання повноважень щодо розгляду заяви позивача, яке потягло за собою порушення прав позивача, здійснене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, а отже саме на останнє має бути покладено відповідний обов`язок щодо поновлення порушених прав позивача.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
На момент виходу позивача у відставку право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було гарантоване статтею 141 Закону України від 07.07.2010 за № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон № 2453-VI), у редакції Закону України від 12.02.2015 за № 192-VIII, з урахуванням змін, унесених Законом від 02.03.2015 за № 213-VIII, відповідно до частини першої якої судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 
Частиною третьою цієї статті було визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 
Рішенням Конституційного Суду України від 8.06.2016 № 4-рп/2016 положення частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 за № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
У пункті 4 резолютивної частини згаданого Рішення Конституційним Судом України визначено порядок його виконання, а саме: частина третя статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 за № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".
30.09.2016 набрав чинності Закон України від 2.06.2016 за № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон № 1402-VIII), статтею 142 якого врегульовано порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Зокрема, відповідно до частини четвертої цієї статті у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас, пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом втрачає чинність Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 06.12.2016 за № 1774-VIII та у редакції Закону України від 21.12.2016 за № 1798-VIII) було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. 
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41 - 45, ст. 529; 2015 р., № № 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 за № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Однак Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Мотивуючи таке рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). 
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013). 
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.2013 № 3-рп/2013). 
Розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. 
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII. 
Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. 
З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. 
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. 
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 за № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".
Отже, зазначені вище положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020. 
Як наслідок, з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону № 1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів. 
Вказаний підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 за № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. 
Запровадження Законом № 1402-VIII правила, згідно з яким зміна складових грошового забезпечення працюючого судді є підставою для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці покликане забезпечити єдність статусу судді у відставці зі статусом судді, який здійснює повноваження з відправлення правосуддя.
Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону № 1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у рішенні від 16.06.2020 у зразковій адміністративній справі № 620/1116/20.
Як убачається із матеріалів справи, позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 
Також, матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачами, що разом із заявою від 12.08.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 надано пенсійному органу довідку ТУ ДСА України в Харківській області № 04-49/425 від 12.08.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, яка оформлена відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 за № 3-1,  Закону України  «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, Рішення Конституційного Суду від 18.02.2020 за № 2-р/2020 у справі № 1-15/2018 (4086/16).
Ця довідка, з урахуванням наведеного вище чинного нормативно-правового регулювання порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, є підставою для здійснення такого перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2021.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції визнав протиправним рішення № 204750003993 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 серпня 2021 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 12 серпня 2021 року.
Колегія суддів зауважує, що в цій частині позовних вимог ані позивачем, ані відповідачами рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується.
Стосовно висновку суду першої інстанції щодо зобов`язання здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, колегія суддів зауважує на таке.
Згідно з положеннями розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Пстановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року за N 3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання, органами, що призначають щомісячне довічне утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року за N 13-1).
Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 12.08.2021 здійснювалось ГУ ПФУ у Волинській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
Проте, довічне грошове утримання позивачу призначене у червні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, станом на час розгляду справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що сторонами не заперечується.
А тому, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 належить перерахувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, як про те просить позивач. 
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, посилаючись на те, що оскільки ГУ ПФУ у Волинській області рішенням безпідставно відмовило судді у відставці ОСОБА_1 у проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2021 року, саме останнім має бути поновлено порушені права позивача.
Доводи апеляційних скарг щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційних скарг позивача та ГУ ПФУ у Волинській області.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, враховуючи частину четверту статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги позивача щодо зміни оскаржуваного рішення, то апеляційна скарга ГУ ПФУ у Волинській області підлягає частковому задоволенню. 
Питання розподілу судових витрат вирішується з урахуванням положень статті 139 КАС України.
Колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час апеляційного розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1362,00 грн.
З огляду на те, що Другим апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 1362,00 грн на користь позивача.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги ГУ ПФУ у Волинській області стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - задовольнити частково.
Змінити абзаци 3 та 4 резолютивної частини рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 по справі № 520/16007/21 - шляхом викладення їх в такій редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, під`їзд 3, поверх 2, код ЄДРПОУ 14099344) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області від 12.08.2021 за № 04-49/425, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01 січня 2021 року».
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 по справі № 520/16007/21 залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, під`їзд 3, поверх 2, код ЄДРПОУ 14099344). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін