П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/18754/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
25 травня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправними дії відповідача стосовно відмови у здійсненні перерахунку та виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів.
Також, позивач просив зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з ураховуючи проведеної виплати.
В решті вимог відмовлено за безпідставністю.
07.09.2021 позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення у справі.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі відмовлено за безпідставністю.
17 грудня 2021 позивач звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення у справі.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі відмовлено за безпідставністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Згідно з п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Також, 22.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач підтримує апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №240/18754/20 позов задоволено частково, визнано неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з ураховуючи проведеної виплати. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.
Вказане рішення набрало законної сили і на його виконання позивачу 01.06.2021 було видано виконавчий лист №5519 2021 року.
При розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.
Доказів неможливості фактичного виконання рішення суду у справі №240/18754/20 сторонами не надано.
Крім того, позивач відповідно до заяви просить фактично змінити зміст резолютивної частини рішення з "зобов`язати" на - "стягнути з відповідача на його користь разову грошову допомогу.
Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки задоволення заяви про зміну чи встановлення способу виконання рішення суду фактично змінить рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 5 КАС України, що був обраний судом під час розгляду справи по суті.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що вже нараховану суму допомоги не було виплачено стягувачу у зв`язку із відсутністю фінансових надходжень.
Доказів відсутності можливості виконати рішення у визначений судом спосіб не надано.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 КАС України судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Як передбачено ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.
Тобто, лише за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.
Таким чином положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення.
Як вбачається із рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №240/18745/20, Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з ураховуючи проведеної виплати.
В заяві про встановлення зміну способу та порядку виконання судового рішення позивач просить: змінити спосіб і порядок виконання рішення від 17.02.2021 в частині зобов`язання Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з ураховуючи проведеної виплати, а саме: стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн.
Тобто, позивач фактично просить суд змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, яке набрало чинності.
Разом з цим, спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду справи.
Зміна на підставі ст. 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що встановлені судом обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст. 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання.
В свою чергу, зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Тим більше, що в резолютивній частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі №240/18754/20 сума коштів, що підлягають виплаті, не була конкретизована.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14, в постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 279/7157/15-а та в постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі №281/1618/14-а.
Також, в постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі №281/1618/14-а, суд дійшов висновку, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення у визначений судом спосіб.
Водночас, за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).
Тобто, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача має бути виконане.
Крім того, відсутність належного бюджетного фінансування для проведення соціальної виплати не може слугувати підставою, яка робить неможливим виконання судового рішення, оскільки відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для нездійснення будь-яких виплат.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача про зміну способу виконання рішення є безпідставною та необґрунтованою.
На підставі зазначеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у задоволенні заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду слід відмовити.
А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.