Справа № 127/2-97/11
Провадження № 22-ц/801/955/2022
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
06 липня 2022 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2022 року, постановлену під головуванням судді Бойка В.М., час складення повного тексту якої невідомий,
в справі 127/2-97/11
за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2012 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення зайво сплачених коштів, 
встановив:
Короткий зміст вимог
В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ "Альфа Банк" про стягнення зайво сплачених грошових коштів, з вимогою скасувати рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 року та призначити справу до нового розгляду.
Заява мотивована тим, що відповідно висновку почеркознавчої експертизи № 144/21 від 13.12.2021 встановлено, що на заявці на переказ готівки № 30 від 17.09.2008 року на суму 15 000,00 доларів міститься підпис не ОСОБА_1 , а іншої особи. 
Проте приймаючи 05.04.2012 рішення Ленінський районний суд м. Вінниці брав до уваги саме цей документ, котрий вважав справжнім, а не підробленим позивачем і котрий було свідомо надано до суду. 
Вважає висновок експерта нововиявленою обставиною, а отже, і доказом підробки з боку позивача документу, який спричинив прийняття незаконного рішення, що згідно ст. 423 ППК України є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 квітня 2012 року відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 24 квітня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи викладені апелянтом в апеляційній скарзі полягають в тому, що ненадання банком оригіналу кредитного договору від 17.12.2013 позбавило її можливості довести обґрунтованість заперечень щодо непідписання нею вказаного правочину. 
Крім того, вважає, що посадовими особами банку здійснено шахрайські дії з підробки документів, які призвели до непідтвердженої заборгованості, а тому висновок експерта у даному випадку є належним доказом в обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник банку адвокат Михніцький Г.Ю. просить апеляційну залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 травня 2022 року, після усунення недоліків скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 01 червня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. 
Представник АТ «Альфа банк» адвокат Михніцький Г.Ю. проти вимог скарги заперечував, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.
Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що висновок експерта № 144/21 від 13.12.2021 складений з порушенням норм чинного законодавства, а тому не може братися судом до уваги.
Крім того, суд вказав, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням 3-х річного строку і відповідний строк поновленню не підлягає, оскільки до вказаного судового рішення щодо його перегляду за нововиявленими обставинами, не може бути застосована редакція ЦПК України від 15.12.2017, адже на час набуття нею чинності процесуальні строки заявником вже були пропущенні, а тому відповідні правовідносини припинилися та не можуть відновлюватися.
При цьому судом встановлено, що 17.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11395040000. 
У зв`язку з невиконанням умов даного договору 31.05.2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом. 
Під час розгляду даної цивільної справи, в тому числі за клопотанням ОСОБА_1 , судом призначалися ряд судових почеркознавчих експертиз.
Відповідно до висновку експерта № 243-п від 10.06.2011 вирішити питання «Чи вчинений підпис в заяві на видачу готівки № 24 від 17.09.2008 року про отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 30 000,00 доларів США, в графі Підпис отримувача – ОСОБА_1 чи іншою особою» не представляється можливим у зв`язку з простою будовою досліджуваних підписів, малим об`ємом графічного матеріалу при виконанні досліджуваних підписів, відсутнім комплексом ознак для будь-якого висновку (т. 1, а.с. 148-150). 
Ухвалою суду від 18.10.2011 за клопотанням ОСОБА_1 у справі було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої не відбулось у зв`язку з несплатою експертних досліджень Тарасюк М.О. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2021 позов ПАТ Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту за договором за № 11395040000 (11395040001) від 17.09.2008 року та договором поруки від 17.09.2008 року за № 229312 в сумі 22 127,53 доларів США, що еквівалентно на національну валюту за курсом НБУ складає 262 565,49 грн., в тому числі пеня 2 632,97 грн., неустойку за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн.. Загальна сума заборгованості складає 265 698,46 грн., а також 1 700,00 судовий збір та 120,00 грн. витрати на ІТЗ (т. 1, а.с. 225-226). 
Ухвалами Апеляційного суду Вінницької області від 12.06.2012 та Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2012 рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 року залишено без змін.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 423 ЦПК України). 
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Також потрібно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява N 4994/04, § 42-43)).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою N 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Окрім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Христов проти України" (Khristovv. Ukraine, заява N 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що "Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, N 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Відповідно до статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилалась на висновок почеркознавчої експертизи №144/21 від 13.12.2021, проведеної за її заявою, та відповідно до якого «підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у лівому нижньому куті технічної копії заяви на переказ готівки № 30 від 17.09.2008 року, складеної від імені ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою».
Особливості призначення та проведення почеркознавчої експертизи визначаються Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.
Відповідно до п. 3.5 Інструкції та п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
Цим же пунктом Інструкції передбачено проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не можу бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень.
Як вбачається із поданого висновку, об`єктами дослідження була технічна копія (не оригінал) заяви на переказ готівки №30 від 17.09.2008, а не оригінали документів.
Крім того, відповідно до зазначеної Інструкції та Науково-методичних рекомендацій для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), повинен (на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. При дослідженні підписів та обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) вільні та експериментальні зразки надаються як у вигляді відповідних текстів (записів), так і у вигляді підписів. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів (пункти 1.3, 1.6, 1.8).
Із висновку експерта від 13 грудня 2021 року чітко вбачається, що у якості зразків підпису для порівняльного дослідження експерту заявником були надані лише 5 документів замість необхідних 15 документів з вільними зразками підпису та 1 аркуш з експериментальними зразками підпису.
Отже, відхиляючи вказаний висновок експертизи з підстав проведення почеркознавчого дослідження за копіями, а не оригіналами документів, суд правильно виходив з того, що він складений з порушенням норм чинного законодавства.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 посилалася на нібито непідписання нею заяв банку, з цього питання призначалися експертизи, за результатами проведення однієї з яких встановити справжність підпису було неможливо, а інша ухвала повернута без виконання в зв`язку з несплатою послуг експерта. 
Отже висновок експерта від 13 грудня 2021 по суті може бути не нововиявленою обставиною, а новим доказом існування обставини, про яку ОСОБА_1 було відомо до моменту розгляду справи по суті.
Крім того, відповідно ч. 1 ст. 362 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017) заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, шо є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 нього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. 
З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять підстав для скасування постановленої у справі ухвали. 
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду від 12 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 08.07.2022
  Головуючий:  	  І. М. Стадник 	
Судді:	Ю.Б. Войтко   І.В. Міхасішин