П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/7809/19	
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.
          
          Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Танасогло Т.М., 
                                                    Шеметенко Л.П.
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області за №9-54 від 19.09.2018р. на загальну суму 12 209,32грн..
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у листопаді 2019р. він отримав податкову вимогу ГУ ДПС в Одеській області за №9-54 від 19.09.2018р., відповідно до якої вимагається сплатити податковий борг у розмірі 12 209,32грн. по земельному податку.
Позивач зазначає, що він є власником нерухомих об`єктів, проте, у нього відсутні правовстановлюючі документи або договір оренди на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, а відтак, на думку позивача, він не є платником земельного податку, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом. 
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу форми "Ф" ГУ ДПС в Одеській області від 19.09.2018р. №9-54.
Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,4грн..          В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Сторони були сповіщені про розгляд справи в порядку письмового провадження у встановленому законом порядку. 
Також, судова колегія зазначає, що Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Верховною Радою України, з 5:30год. 24.02.2022р. по всій території України запроваджено воєнний стан. 
У зв`язку із цим, та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду та розгляду справ.
З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Окрім того, вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 8.11.2005р. у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріали справи не містять доказів складення податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 щодо нарахування земельного податку (що визначено відповідачем як суму боргу у спірній податковій вимозі), не містять доказів направлення позивачу у встановленому нормами ПК України порядку, що свідчить про те, що податкові зобов`язання не є узгодженими та не набули статусу податкового боргу, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав у контролюючого органу для прийняття оскаржуваної податкової вимоги.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.4,6,7) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.5), є власником нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
У лютому 2019р. Ряснопільська сільська рада Березівського району Одеської області своїм листом від 5.02.2019р. вих.№68/02-20 (а.с.8) повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до облікових даних, він є платником земельного податку на земельну ділянку, на якій розташовані приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . За період 2018р. ОСОБА_1 було нараховано сплату земельного податку у розмірі 12 209,32грн.. Також зазначено, що у разі несплати даного податку за позивачем рахуватиметься борг, який необхідно сплатити або вирішити сплату заборгованості у судовому порядку.
Також, в матеріалах справи міститься податкова консультація ДФС України на ім`я ОСОБА_1 від 6.12.2018р. (а.с.9), в якій зазначено, що особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні положень ст.269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог ПК України не повинна сплачувати земельний податок.
19.09.2018р. ГУ ДПС в Одеській області склало податкову вимогу форми Ф №9-54 (а.с.10,34), відповідно до якої станом на 18.09.2018р. сума податкового боргу платника податків ОСОБА_1 становить 12 209,32грн., у т.ч. земельний податок з фізичних осіб - 12 209,32грн..
При цьому, податковий орган зазначає, що вищевказана заборгованість виникла за ОСОБА_1 внаслідок прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень про нарахування земельного податку.
В подальшому, листом ГУ ДПС в Одеській області від 26.02.2020р. за №4432/9/15-32-08-04-12 (а.с.90-91) просило сільську раду надати докази направлення та вручення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень або будь-яких інших документів, пов`язаних з даною справою.
Проте, в матеріалах справи відсутні відповідні податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 земельного податку, невиконання яких в подальшому стало підставою прийняття оскаржуваної податкової вимоги.
При цьому, позивач, оскаржуючи податкову вимогу від 19.09.2018р. за №9-54, наполягає на тому, що він не є платником земельного податку.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної податкової вимоги, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Положеннями пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Приписами пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
У відповідності до ст.16 ПК України, що платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (пп.16.1.2 п.16.1); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (пп.16.1.3 п.16.1); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи ( пп.16.1.4 п.16.1).
За правилами п.42.1. ст.42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Згідно з п.42.2. ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.1,3 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. за №1204, після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою Ф ) не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою Ф надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст.42 Кодексу.
Приписами п.57.3 ст.57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Положеннями п.59.3 ст.59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
У відповідності з ч.2 ст.2 КАС України, критеріями правомірності рішення, дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є, зокрема прийняття владним суб`єктом рішення, вчинення дії (бездіяльності) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.
Повноваження контролюючого органу щодо здійснення адміністрування податків, зборів, обов`язкових платежів спрямовані на забезпечення виконання кожним конституційного обов`язку сплатити податки, збори, обов`язкові платежі в установлених законом розмірах, порядку та строки. Неповідомлення особи про визначене їй за результатами податкового контролю податкове зобов`язання не буде відповідати меті, з якою надано це повноваження.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у своїй постанові від 4.06.2020р. у справі за №826/11455/15, яка є обов`язковою для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч» проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять ані податкових повідомлень-рішень про обов`язок ОСОБА_1 сплатити суму грошового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб, ані доказів направлення зазначених податкових повідомлень-рішень на адресу позивача.
При цьому, судова колегія вважає необґрунтованими посилання податкового органу на листи: - Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 5.02.2019р. за №68/02-20 (а.с.8), яким нібито повідомлено ОСОБА_1 про те, що згідно облікових даних він є платником земельного податку на земельну ділянку, на якій розташовані приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та, що за період 2018р. йому було нараховано сплату земельного податку в розмірі 12 209,32грн., а також - ГУ ДПС в Одеській області від 26.02.2020р. за №4432/9/15-32-08-04-12 (а.с.90-91), який адресований  Ряснопільській сільській раді Березівського району Одеської області, із зазначенням, що податкові повідомлення-рішення складені ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 щодо нарахування йому земельного податку були направлені до Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області для забезпечення належного вручення позивачу, оскільки зазначені листи не можуть вважатися належним доказом направлення позивачу податкових повідомлень-рішень та отримання останнім.
За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів складення податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 щодо нарахування земельного податку (що визначено відповідачем як суму боргу у спірній податковій вимозі), не містять доказів направлення позивачу у встановленому нормами ПК України порядку, що свідчить про те, що податкові зобов`язання не є узгодженими та не набули статусу податкового боргу, що своєю чергою свідчить про відсутність правових підстав у контролюючого органу для прийняття оскаржуваної податкової вимоги.
          В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

          
                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                                                                      

                       Судді:                                                                                   Т.М. Танасогло                                        

                    
                                                                                                   Л.П. Шеметенко