УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10726/21 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І. 
Категорія 39  Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі  цивільну справу  №296/10726/21 за позовом акціонерного товариства  «Акцент-Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :
Акціонерне товариство "Акцент-банк" (далі АТ «Акцент-Банк», А-Банк) звернулось до суду з даним позовом у якому просило  стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н  від 30.12.2018 у розмірі 17779,49 грн. Позов обґрунтовано  тим, що відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору  № б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 16.11.2021 утворилась заборгованість в сумі  17779,49 грн, з яких: 9194,21 грн - заборгованості за кредитом, 8585,28  грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на зазначене, просив стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати.
Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2022 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг підтвердив своїм підписом факт ознайомлення із вказаними Умовами та Правилами та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватися зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається із розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг. Банком, станом на час укладення договору, на виконання відповідних положень ЗУ «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Судом першої інстанції, у будь якому випадку, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України необхідно було стягнути із відповідача відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження існування заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17779,49 грн, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 30.12.2018   ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», за змістом якої відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.
У заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його підписання та згоден з його умовами. ОСОБА_1  зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку www.а-bank.com.
       Відповідно до пункту 2.1.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.
У Тарифах користування кредитною карткою «Універсальна» встановлений розмір комісії за здійснення банківських операцій, процентну ставку, розмір та порядок нарахування пені.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 16 листопада 2021 року утворилась заборгованість в сумі  17779,49 грн, з яких: 9194,21 грн - заборгованості за кредитом, 8585,28  грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
АТ «Акцент-Банк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 02.12.2019; Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».
Проте, доданий витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», який є невід`ємною частиною кредитного договору, не можна вважати складовою кредитного договору, так як невідомо, які саме кредитні картки діяли на момент укладення кредитного договору з відповідачем, які він отримав, відповідно невідомо які саме тарифи банку діяли на той час.
Доказів про те, що 30.12.2018 АТ «Акцент-Банк» надав кредитні кошти відповідачу Банком не надані, відсутній сам кредитних договір, в якому була зазначена вказана сума, розрахунки, умови нарахування процентів.
В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 30.12.2018 відсутні відомості щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розмір та підстави нарахування відсотків. А тому, анкета-заява, яка містить лише персональні дані ОСОБА_1 не вказує на те, що сторонами укладений кредитний договір б/н від 30.12.2018 року.
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, окрім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсотках.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 30.12.2018 відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ «Акцент-Банк» має надати ОСОБА_1 . 
Витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір комісії, права й обов`язки позичальника та банку, порядок внесення платежів і відповідальність сторін тощо.
Указані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання банківських послуг, а також за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, порядок його погашення та сплати процентів, надані банком витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного сторонами договору.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 30.12.2018 року сторони не узгодили базову процентну ставку.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) щодо стягнення процентів та пені, та узгоджуються із позицією Верховного суду від 27.03.2020 у справі №703/3063/18, про відмову у задоволенні касаційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" щодо скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції у аналогічних правовідносинах, яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Крім того, позивач до поданої апеляційної скарги додав банківську виписку по рахунку за період з 30.12.2018 по 26.04.2022 року.
Відповідно до частин 2,3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі не надав доказів неможливості подання даної виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 до суду першої інстанції, а тому цей доказ дослідженню апеляційним судом не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент - Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 квітня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді