ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року 

м. Київ
справа №340/86/21
адміністративне провадження № К/9901/33585/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні  
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 (колегія у складі суддів Білак С.В., Чумака С.Ю., Шальєвої В.А.)
у справі № 340/86/21
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
-          визнати протиправними дії відповідача у здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки №150 від 19.02.2020 з розрахунку 54% від грошового утримання працюючого судді на тій самій посаді;
-          зобов`язати відповідача провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% до винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплатити його з урахуванням різниці, яка була виплачена за цей період.
2.          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 позов задоволено. 
3.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. 
4.          08.09.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій позивача просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.  
5.          Ухвалою Верховного Суду від 22.09.2021 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював суддею, та постановою Верховної Ради України №1118-VІІІ від 19.04.2016 звільнений з посади судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Стаж роботи на посаді судді складав 22 роки.
7.          Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з метою перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача складена довідка №150 від 19.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.01.2020.
8.          За заявою позивача ГУ ПФ України в Кіровоградській області прийнято рішення №955050156535 від 27.10.2020, яким відмовлено у перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання на підставі вказаної довідки.
9.          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №340/1181/20 зобов`язано ГУ ПФ України в Кіровоградській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА в Кіровоградській області №150 від 19.02.2020 та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
10.          На виконання цього рішення суду ГУ ПФ України в Кіровоградській області здійснено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, обчислено його розмір, виходячи з 54 % суми суддівської винагороди, вказаної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області №150 від 19.02.2020.
11.          Позивач, не погоджуючись із відсотковим зменшенням суми суддівської винагороди, звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання він має право на збереження відсотку нарахування щомісячного довічного грошового утримання, визначеного на момент його призначення, тобто в розмірі 90%.
13.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визначив позивачу відсоткове співвідношення утримання до винагороди на рівні 54%, зменшивши стаж роботи на посаді судді з 41 року 09 місяців 10 днів до 22 років, отже, звузив обсяг конституційного права судді у відставці. Припис ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ від 02.06.2016 встановив нові правила обчислення утримання (зменшення відсоткової ставки) лише стосовно суддів, у яких на день набрання чинності нормою права не виникло право на відставку (не набули право). Тому, Управління застосувало до спірних правовідносин норму права, яка не поширює дію на них.
На час призначення довічне утримання судді було встановлено у розмірі 90% винагороди, що відповідає приписам ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992. Такий розмір має бути збережено і під час перерахунку.
15.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог  Закону №1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього Закону, а не вибірково з різних законів.
Крім того, визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм  Закону № 1402-VIII  (50% і більше) не призводить до порушення гарантованих статтею 22 Конституції України права позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами  Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень  Закону № 2453-VI.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
17.          Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково та безпідставно застосував до спірних правовідносин щодо перерахунку довічного грошового утримання іншу норму матеріального права, тобто ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ від 02.06.2016, яка підлягає застосуванню лише при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності, чим грубо порушив конституційні права, гарантовані ст. 58 Конституції України.
18.          Таким чином, до вказаних правовідносин підлягає застосуванню лише ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ, якою встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, а відсоткове значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має бути сталим, тобто 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
19.          11.10.2021 відповідач подав відзив, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
21.          Спірним питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо зменшення відсоткового розміру суддівської винагороди позивача з 90% до 54%.
22.          У касаційній скарзі позивач заперечує проти застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ від 02.06.2016 стосовно обчислення розміру спірного довічного грошового утримання у відсотках.
23.          Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
24.          Зокрема у постановах від 24.09.2021 у справі №620/5437/20, від 08.11.2021 у справі №  580/492/21 та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20, Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«<…> Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
…
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.
На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Наведена норма неконституційною не визнавалась.
За наведеного правового регулювання до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.
…
Отже, усі без винятку судді, незалежно від того, чи вийшли вони у відставку відповідно до Закону №2453-VI, або вийшли чи вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, мають однакові за змістом та обсягом, єдині конституційно-правовий статус і гарантії незалежності, рівні правові можливості, у тому числі, щодо реалізації ними права на відставку та отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, зокрема, із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, як це встановлено частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.»

25.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
26.          Отже, застосовуючи цей висновок, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме Закону №1402-VIII , а не вибірково з різних законів.
27.          Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в частині правомірності рішення відповідача про визначення розміру щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, з огляду на наступне.
28.          Статтею 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1)          судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2)          члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3)          судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
29.          Також, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
30.          Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
31.          Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
32.          Відповідно до обставин, встановлених у постанові Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2016 у справі №398/2425/16-а, яка не скасована і набрала законної сили, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який був врахований при звільненні його з посади у відставку та призначенні йому довічного грошового утримання, складав 41 рік 09 місяців та 10 днів.
33.          Вказана постанова міститься у матеріалах справи і подавалась позивачем при розгляді цієї справи.
34.          За приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
35.          Враховуючи тотожний суб`єктний склад учасників справи №398/2425/16-а та справи, яка розглядається, обставини стосовно стажу позивача, з якого обраховується його щомісячне грошове утримання судді у відставці є доведеними і доказування не потребують. При цьому, зі змісту відзиву Управління на касаційну скаргу вбачається, що він не містить заперечень стосовно таких обставин. 
36.          Як зазначалось вище, відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.
37.          Згідно фактичних обставин цієї справи, які підтверджуються наявними у ній матеріалами, дослідженими у судах попередніх інстанцій, стаж роботи ОСОБА_1 загалом складає понад 40 повних років, у зв`язку з чим та на підставі положень частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, розмір призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання повинен збільшуватись за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на 2 відсотки й, відповідно, становити 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
38.          З огляду на вище наведене, дії відповідача, з приводу яких ОСОБА_1 звернувся до суду, суперечать положенням законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, а також порушують право позивача на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному і передбаченому законом розмірі.
39.          Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
40.          Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
41.          Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції застосував вірно норми матеріального права, однак дійшов невірно визначив відсотковий розмір суддівської винагороди позивача. Тому постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати.
42.          Натомість суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, проте невірно застосував норми матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції та викласти її в редакції цієї постанови. 
43.          Оскільки колегія суддів скасовує рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України касаційний суд має вирішити питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору.
44.          Таким чином, сплачений позивачем за подання касаційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 345, 349, 352, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №340/86/21 скасувати.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №340/86/21 змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог і викласти мотиви в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №340/86/21 залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ: 20632802) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб