ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/764/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/821/22 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Попова М.В.

учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ;
заінтересовані особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою та просив суд: встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кавунівка, Шполянського району Черкаської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Ухвала суду обґрунтована тим, що з огляду на підстави й предмет заяви про встановлення факту, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі вбачається спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі зазначає, що висновки місцевого суду є передчасними, оскільки відмовляючи у відкритті провадження у цій справі на стадії відкриття провадження, суд не розпочав розгляд справи по суті та не дослідив належним чином обставини справи, а тому був позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність спору про право.
Апелянт вказує, що відмова нотаріуса у видачі йому свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що із наданих документів не підтверджується факт родинних відносин заявника із спадкодавцем.
Скаржник вважає висновок суду першої інстанції про наявність спору про право передчасним.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано клопотання до апеляційного суду про розгляд справи за відсутності представника.
Заслухавши ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Аналогічних правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.
Постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який має вирішуватися у порядку позовного провадження, оскільки заявником не наведено обставин та не доведено відповідними доказами, що встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник просив суд встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його рідним батьком.
Відповідно до п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.
Якщо факт родинних відносин не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Білоус В.П. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 жовтня 2021 року за вихідним № 241/02-31, в матеріалах спадкової справи наявна копія заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 17 травня 2010 року ОСОБА_5 секретарем Кавунівської сільської ради, за реєстровим № 6, яким він заповідає дочці ОСОБА_2 , 1958 року народження, та синові ОСОБА_1 , 1961 року народження (а.с. 6-8).
Спадкоємцем ОСОБА_1 не надані документи, які б підтверджували, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є йому батьком.
Таким чином в матеріалах спадкової справи № 179/2018 відсутні документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , а відповідно до заповіту посвідченого 17 травня 2010 року ОСОБА_5 секретарем Кавунівської сільської ради, за реєстровим № 6 майно заповідане саме синові.
За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус в указаній вище постанові роз`яснив заявнику процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені підстави надавали право заявнику звернутися до суду саме в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину була саме відсутність документів, які б підтверджували родинні зв`язки між померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Встановлення факту родинних відносин, а саме що померлий спадкодавець є рідним батьком заявника, за відсутності відомостей, які підтверджують факт родинних відносин заявника з померлим, безпосередньо впливає саме на реалізацію його права на спадкове майно, залишене після смерті померлого.
Наявність інших спадкоємців не свідчить про те, що встановлення факту родинних відносин буде в подальшому пов`язане з вирішенням спору про право.
Крім того, як пояснили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні, остання вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спору про право немає.
Колегія суддів зауважує, що встановлення під час розгляду заяви обставин, які свідчать про наявність спору про право можуть бути підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2022 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді 

Повний текст постанови складений 09 червня 2022 року