Справа № 733/1406/21 	Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М. 	
Провадження № 33/4823/122/22 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                           	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від  27 січня 2022 року, 

                                         в с т а н о в и в:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Грозний Чеченської республіки Російської Федерації, одружений, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. 
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 19 листопада 2021 року, о 23 год. 45 хв. на вул. Центральній в с. Максимівка Прилуцького району Чернігівської області керував автомобілем "ВАЗ-2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови суду, скасувати її та провадження по справі закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що викладені в постанові події не відповідають дійсності, а складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і ґрунтується на припущеннях поліцейського щодо його керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, адже він вказаним транспортним засобом не керував, а тому не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки через механічну поломку автомобіль не міг здійснювати рух, в зв`язку з чим вранці був відбуксирований до місця його проживання. Вказує на неналежність доказів по справі та вважає, що дії поліцейського під час складання протоколу мали формальний характер.         
В судове засідання апеляційного суду особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 , та його захисник не з`явилися, про дату та  час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою.          
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано. 
Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд надав належну правову оцінку.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується  даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 3,4), та відеозаписом, доданим до матеріалів справи (а.с. 6).
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ААБ № 260045 від 20.11.2021 року,  водій  ОСОБА_1 19 листопада 2021 року, о 23 год. 45 хв. на вул. Центральній в с. Максимівка Прилуцького району Чернігівської області керував автомобілем "ВАЗ-2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху. (а.с. 2).
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень відмовився.
З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_2 (а.с. 3) та ОСОБА_3 (а.с. 4) надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 вбачається, що в їх присутності поліцейськими був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який в бік поліцейських виражався нецензурною лайкою, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння  за допомогою приладу "Алкофор" на місці. 
Також на водія ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з непред`явленням для перевірки посвідчення водія категорії "В".
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку   направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735). 
Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Так, з відеозапису, а саме камери поліцейського, доданого до протоколу, видно як працівниками поліції був зупинений автомобіль "ВАЗ 2107", д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на місці водія знаходився гр. ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків, також відмовився пред`явити документи, що посвідчують особу, виражався нецензурною лексикою в бік поліцейських. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо  перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Твердження апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а саме те, що він не керував транспортним засобом,  є безпідставними та голослівними і спростовуються даними протоколу, адже в ньому прямо вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2107", д.н.з. НОМЕР_1 , також поясненнями свідків та відеозапису, де зафіксований факт керування даним автомобілем саме гр. ОСОБА_1 ..
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.  
Вказівка апелянта на відсутність доказів по справі щодо керування автомобілем слід визнати безпідставними, адже такі факти в повному обсязі спростовується відеозаписом з камери поліцейського, доданого до матеріалів справи, і дану відеофіксацію вважати неналежним доказом по справі чи ставити під сумнів фактичні обставини, на що посилається апелянт,  у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні. 
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо та  своєчасно, тому підстав вважати його неналежними доказами по справі немає.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування  транспортними засобами в стані сп`яніння  украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування та закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, як про це ставить вимогу апелянт в скарзі.

З метою доступу до правосуддя поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду.
         
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,  залишити без задоволення.

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від  27 січня 2022 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко