ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2022 р.           Справа№ 925/987/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Андрієнка  В.В. 

секретар                  Рибчич А.В.

за участю 
представників:       позивача - Крат А.В.
                                відповідача - Стойко А.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2021 р. (повне рішення складено 18.11.2021 р.)
у справі № 925/987/21 (суддя - Спаських Н.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл"
про стягнення 490620,00 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл"
до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
про стягнення 312553,71 грн

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" про стягнення 490620,00 грн пені.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору поставки свої зобов`язання щодо своєчасної поставки товару не виконав, внаслідок чого йому нараховано пеню на підставі п. 6.1 укладеного договору.
У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" звернулось до Господарського суду Черкаської області із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення 312553,71 грн, з яких: 292460,00 грн основного боргу, 14901,54 грн інфляційних втрат та 5192,17 грн 3% річних.
Вимоги позивача за зустрічним позовом обгрунтовані тим, що відповідач за зустрічним позовом в порушення умов укладеного договору поставки свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.11.2021 р. у справі № 925/987/21 первісний позов Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 49062,00 грн зменшеної судом пені на підставі договору поставки № 3896 від 05.10.2020 р., в решті вимог первісного позову відмовлено. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду за первісним позовом в частині стягнення 49062,00 грн та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Крім цього, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині зустрічного позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі позивач за первісним позовом вказує на те, що відповідач прострочив поставку товару, а п. 10.1 договору передбачає виконання всіх зобов`язань до часу припинення дії договору. На думку скаржника, після закінчення строку дії договору обов`язок провести повний розрахунок за товар у позивача автоматично припинився. При цьому позивач зазначає, що неналежне виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару завадило позивачу вчасно оплатити кошти за товар. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 911/1070/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 925/987/21 та призначено її до розгляду на 18.01.2022 р.
У призначеному судовому засіданні 18.01.2022 р. оголошено перерву до 08.02.2022 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2021 р. було задоволено заяву Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про участь у судовому засіданні 08.02.2021 р. у справі № 925/987/21 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні 08.02.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
05.10.2020 р. між Акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" (далі - постачальник) було укладено договір поставки № 3896 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю устаткування бурильно-кранове марки БКУ-2МК-Т/ХТЗ-150К-09 з технічними характеристиками, наведеними у додатку № 1 до цього договору, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти цей товар на умовах, визначених цим договором. 
Згідно з п. 3.3 договору загальна сума договору з ПДВ - 3834000,00 грн.
Додатковою угодою № 1 від 05.10.2020 р. сторони уточнили загальну суму договору з ПДВ у розмірі 3774000,00 грн. 
У відповідності до п. 4.1 договору розрахунки між покупцем та постачальником за цим договором здійснюються протягом 30 календарних днів після прийняття покупцем замовленого товару згідно із наданим постачальником рахунком-фактурою.
Як передбачено п. 5.1 договору, строк поставки товару становить 60 календарних днів з моменту підписання договору. Постачальник має право дострокової поставки товару.
Відповідно до п. п. 5.3, 5.4 договору дата отримання товару є датою підписання акту приймання-передачі товару. Право власності на поставлений товар виникає з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі товару та видаткової накладної.
Згідно з п. 6.1 договору, у випадку порушення постачальником терміну поставки товару або поставки неукомплектованого товару, покупець може вимагати від постачальника сплати пені у розмірі 0,5% від ціни договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків ціни договору.
Договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2020 р. До припинення дії договору сторони повинні виконати всі зобов`язання по ньому (п. 10.1).
На виконання умов укладеного договору відповідачем було здійснено поставку товару на загальну суму 3774000,00 грн.
Так, 09.12.2020 р. відповідач здійснив поставку товару на суму 1887000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 42 та актом приймання-передачі від 17.12.2020 р.
Іншу частину товару відповідач поставив позивачу 30.12.2020 р. на суму 1887000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 44 та актом приймання-передачі від 30.12.2020 р.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору поставки вчасно не здійснив поставку товару, у зв`язку з чим йому нараховано пеню. У свою чергу позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом в порушення умов укладеного договору поставки також не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).
Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як було встановлено вище, відповідач здійснив поставку товару у повному обсязі але не у строки, передбачені умовами укладеного договору.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 6.1 договору, у випадку порушення постачальником терміну поставки товару або поставки неукомплектованого товару, покупець може вимагати від постачальника сплати пені у розмірі 0,5% від ціни договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків ціни договору.
В даному випадку пеня не обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України у відповідності до положень ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", оскільки нарахування пені позивачем проведено за прострочення виконання негрошового зобов`язання.
Як передбачено ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
З розрахунку позивача вбачається, що нарахування пені останнім проведено невірно, оскільки станом на 30.12.2020 р. відповідач повністю виконав зобов`язання з поставки товару, тому строк прострочення поставки слід обраховувати за період з 05.12.2020 р. по 29.12.2020 р. включно.
Таким чином розмір пені за належним розрахунком становить 471750,00 грн (3774000,00 * 0,5% * 25 днів).
При цьому, позивачем враховано вимоги ч. 2 ст. 236 ГК України про обмеження нарахування пені шестимісячним строком.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 471750,00 грн. 
Стосовно зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Тот-Стайл" до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" колегія суддів зазначає наступне.
Так, на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 3896 від 05.10.2020 р. позивач за зустрічним позовом просить стягнути з позивача 292460,00 грн залишку основного боргу, 14901,54 грн інфляційних втрат та 5192,17 грн 3% річних.
Відповідно до п. 4.1 укладеного договору розрахунки за товар проводяться позивачем із відповідачем протягом 30 календарних днів після прийняття покупцем замовленого товару згідно із наданим постачальником рахунком-фактурою.
Згідно з п. 5.3 договору дата отримання товару є датою підписання акту приймання-передачі товару.
Як було встановлено вище, відповідачем за зустрічним позовом не заперечується отримання ним поставленого товару за видатковими накладними № 42 від 09.12.2020 р., № 44 від 30.12.2020 р. 
Також між сторонами договору були підписані акти приймання-передачі товару від 17.12.2020 р. та від 30.12.2020 р. на загальну суму 3774000,00 грн.
За змістом п. п. 4.1, 5.3 договору позивач повинен розрахуватися за отриманий товар протягом 30 календарних днів після прийняття товару, доказом чого є акт приймання-передачі.
Всього позивачем було сплачено 3481540,00 грн, залишок боргу - 292460,00 грн, що підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаєморозрахунків від 20.01.2021 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вказує, що відповідач прострочив поставку товару, а п. 10.1 договору передбачено виконання сторонами всіх зобов`язань до часу припинення дії договору. На думку позивача, після закінчення строку дії договору обов`язок провести повний розрахунок за товар у позивача автоматично припинився. При цьому позивач зазначає, що неналежне виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару завадило позивачу вчасно оплатити кошти за товар. 
Разом з цим, позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між простроченням на 25 днів строку поставки товару відповідачем та неможливістю повної оплати позивачем вартості товару.
При цьому, за умовами укладеного договору обов`язок оплати товару покладений на позивача, який повинен забезпечити наявність у нього коштів для цього в строк, який визначений для оплати товару. 
Також умовами укладеного між сторонами договору не визначено залежність права позивача на непроведення повного розрахунку за товар, залежно від факту поставки його із простроченням.
З матеріалів справи вбачається, що повну поставку товару завершено відповідачем 30.12.2020 р., тому 30 денний строк на його оплату починається 31.12.2020 р. і завершується 29.01.2021 р.
Таким чином з 30.01.2021 р. у позивача починається прострочення зобов`язання з оплати товару.
За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом за період з лютого по липень 2021 року інфляційні втрати у розмірі 14901,54 грн та 5192,17 грн 3% річних за період з 30.01.2021 р. по 02.09.2021 р.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані позивачем 292460,00 грн залишку основного боргу, 14901,54 грн інфляційних втрат та 5192,17 грн 3% річних є арифметично правильними та підлягають задоволенню.
Стосовно клопотання відповідача про зменшення пені до 10% від нарахованої позивачем до стягнення суми за первісним позовом колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання, однак при врахуванні інтересів обох сторін та обставин, які мають вагоме значення.
За своїм правовим змістом пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі, бо не будує на цих коштах свої фінансові показники та очікувану дохідність від підприємницької діяльності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. 
Колегією суддів враховано, що станом на час вирішення спору відповідач повністю поставив все обладнання за укладеним договором з простроченням на 25 днів, яке є незначним. Позивач не вказав, за наявності яких особливих обставин ведення ним господарської діяльності прострочення поставки товару у 25 днів для нього є значним строком порушенням зобов`язання і на що це впливає.
При цьому сума нарахованої позивачем пені є значною - 471750,00 грн.
Колегією також враховано, що за умовами п. 6.1 договору між сторонами передбачено розрахунок пені за максимальним розміром - від ціни договору (3774000,00 грн.), а не від простроченого розміру зобов`язання, що математично значно збільшує суму нарахування, яке відповідачу слід сплатити реальними грошовими коштами.
У порівнянні з нарахованою позивачем пенею у розмірі 490620,00 грн, нараховані відповідачем інфляційні втрати у розмірі 14901,54 грн та 3% річних у розмірі 5192,17 грн є значно меншими сумами.
З особливостей взаємовідносин сторін вбачається, що, скориставшись правом на нарахування пені в розмірі 471750,00 грн, позивач фактично отримує можливість за рахунок її стягнення з відповідача сплатити на користь відповідача залишок боргу за товар в сумі 292460,00 грн та покрити свій борг за рахунок коштів самого ж відповідача, що є явно несправедливим.
Крім цього, позивач не навів належних доказів того, що внаслідок прострочення відповідачем поставки товару на 25 днів він зазнав збитків.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для зменшення нарахованої позивачем за первісним позовом пені та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пеню у розмірі 49 062,00 грн за порушення договірного зобов`язання, як 10% від заявленої до стягнення суми пені.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів через їх необґрунтованість.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2021 р. у справі № 925/987/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2021 р. у справі № 925/987/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Полтаваобленерго".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.04.2022 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                В.В.Андрієнко