Ухвала        
 
18 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 646/2754/20
 
провадження № 61-7354ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня                  2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня                     2022 року у справі за позовом ОСОБА_1                            до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про скасування наказу                               про звільнення та поновлення на роботі,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») про поновлення на роботі.
 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня  2021 року заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 17 вересня 2021 року залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки                       її невиконання.
 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня                  2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено.
Вжито заходів забезпечення доказів у цивільній справі за позовом                     ОСОБА_1 до АТ «Укртрансгаз» про скасування наказу про звільнення                    та поновлення на роботі.
Витребувано в АТ «Укртрансгаз» наступні відомості та копії відповідних документів: повний штатний розклад та організаційну структуру філії «Оператор газотранспортної системи України» на момент утворення                            зі вказаною кількістю працівників по кожному підрозділу (у тому числі відокремлених підрозділах та секторах при підрозділах) станом на 01 червня 2019 року; повний штатний розклад та організаційну структуру філії «Оператор газотранспортної системи України» за наслідками скорочення                 зі вказаною кількістю працівників по кожному підрозділу (у тому числі                       по відокремлених підрозділах та секторах при підрозділах) станом                                 на 01 січня 2020 року (додаток № 1 до Наказу № 897).
Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 17 вересня 2021 року повернуто позивачу.
Заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 04 жовтня 2021 року залишено без розгляду.
 
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня  2021 року та Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року закрито.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року залишено без задоволення, а ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня                                  2021 року - без змін.
 
У серпні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року
 
Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема:
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду                                      в апеляційному порядку.
 
Ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня              2021 року про залишення без руху заяви про уточнення позовних вимог не відноситься до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи те, що заявник оскаржує ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року про залишення без руху заяви про уточнення позовних вимог, яка в апеляційному порядку по суті не була переглянута, касаційна скарга в частині оскарження цієї ухвали суду першої інстанції не може бути прийнята до провадження, оскільки вона не підлягає касаційному оскарженню відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                      у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року слід відмовити.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року
 
Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої               статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 1                       частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Проте, доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
 
Отже, позивач, який звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, також звільняється від його сплати й при поданні апеляційної чи касаційної скарги якщо спір вирішено по суті.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
 
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог та постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами її перегляду, тобто заявник оскаржує судове рішення, яким вирішено питання процесуального характеру.
 
Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/5719/19.
 
Отже,  ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481 грн.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн                        (2 481 грн * 0,2 = 496,20 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду            у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до                                 ГУК у  м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                       «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Згідно з вимогами частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів          з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      Д. Д. Луспеник

                                                                                                                      Ю. В. Черняк