ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 р. 	Справа № 520/25601/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.01.22  по справі № 520/25601/21
за позовом                 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до                Головного управління ДПС у Харківській області як територіального органу ДПС, утвореного на правах відокремленого підрозділу                        
про визнання незаконним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області як територіального органу ДПС, утвореного на правах відокремленого підрозділу, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про  застосування фінансових санкцій № 00000800510 від 20.02.2020, в частині накладення санкцій за порушення вимог щодо зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного держаного реєстру місць зберігання в сумі 17000 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 адміністративний позов залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права. 
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні. оскільки вона постановлена з дотриманням норм чинного законодавства.
Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022 про перехід до розгляду в порядку письмового провадження у зв`язку з наявністю клопотань сторін, справа розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку. що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області на підставі наказу від 24.01.2020 №470 проведено фактичну перевірку господарського об`єкту, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами фактичної перевірки за адресою: АДРЕСА_1 складено акт від 04.02.2020 № 43/20/38/РРО/2904419027, яким зафіксовано порушення ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме реалізація пального без наявності відповідної ліцензії  та зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
На підставі висновків акту від 04.02.2020 № 43/20/38/РРО/2904419027 відповідачем прийнято рішення від 20.02.2020 № 00000800510 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 340000,00 грн. 
Позивач заперечуючи законність рішення податкового органу, звернувся до суду з вказаним позовом про його скасування.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 прийнято адміністративний  позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідачем 22.12.2021 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якого вказано, що рішення ГУ ДПС області про застосування фінансових санкцій № 00000800510 від 20.02.2020 вважається врученим позивачу 23.03.2020, при цьому Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", пунктом 13 якого визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено суб`єктом господарювання у місячний термін в установленому законодавством порядку. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.
Копію ухвали представником позивача отримано 24.12.2021 за допомогою системи "Електронний суд" (довідка від 24.12.2021), однак її вимоги не було виконано.
Залишаючи без розгляду адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені позивачем із пропуском строку звернення до суду, процесуальним правом зазначити про поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач не скористався.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, спірним у цій справі є дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Харківській області про  застосування фінансових санкцій у разі, коли платником податків не проводилась процедура адміністративного оскарження такого рішення.
Строк звернення до адміністративного суду - це встановлений законом проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строки адміністративного судочинства спрямовані саме на якнайшвидше здійснення такого захисту шляхом суворого їх дотримання судом та особами, які беруть участь у справі.
Наслідком пропущення процесуальних строків є залишення позовної заяви без розгляду.
Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою своєчасного виконання учасниками адміністративного судочинства передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 статті 122 КАС України).
Наведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах, водночас, передбачаючи можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.
Спеціальними нормами, якими встановлені окремий порядок захисту порушених прав платників податків, в тому числі і в судовому порядку, є норми Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Абзац перший п. 56.18 ст. 56 ПК України визначає, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. 
Згідно з п. 58.19 ст. 58 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. 
Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 ст. 56, п. 102.1 ст. 102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.
При цьому грошовим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
З матеріалів справи встановлено, що спірними рішеннями від 20.02.2020  №00000800510 контролюючим органом у відношенні до позивача застосовано фінансові санкції за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
За приписами п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.
Отже, застосовані до позивача фінансові санкції є грошовим зобов`язанням, яке визначається на підставі приписів п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України за порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Частиною сьомою ст. 17 зазначеного Закону встановлено, що дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.
Отже, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" визначено місячний строк  оскарження у судовому порядку лише дій органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону.
При цьому колегія суддів зазначає, що приписи Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" не визначають строки звернення до суду для оскарження прийнятих рішень.
Положення п. 13 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790, в частині встановлення місячного терміну оскарження спірних рішень не впливають на строки звернення до суду, визначені ст. 122 КАС України, згідно з якою строк звернення до адміністративного суду, встановлюється цим Кодексом або іншими законами.
Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду про оскарження рішення від 20.02.2020 № 00000800510, визначений п. 56.18 ст. 56 ПК України, а саме 1095 днів після отримання такого рішення.
Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.10.2020 по справі № 640/11515/19 та від 20.11.2020  по справі № 1.380.2019.006517.
Так, в постанові Верховного Суду від 19.10.2020  по справі № 640/11515/19 зазначено, що застосовуючи саме системний аналіз норм Податкового кодексу України, враховуючи сутність і зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.
Таким чином, застосування судом першої інстанції до спірних відносин підзаконного нормативно-правового акту, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 при обчисленні строку звернення до суду з адміністративним позовом, є помилковим.
Також, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у складі об`єднаної судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, сформулював такий правовий висновок - процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Окрім того, Європейський суд, визначаючи принцип юридичної визначеності зазначає, що "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати досить чіткі положення, щоби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", C.G. та інші проти Болгарії" тощо). Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, серед іншого, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").
Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач звернувся до суду з даним позовом до прийняття Верховним Судом постанови у справі №160/11673/20, то новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами у цій справі не застосовується.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, не з`ясувавши наведені обставини та залишивши позов без розгляду, допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 по справі № 520/25601/21 - скасувати. 
Справу № 520/25601/21 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Курило    С.С. Рєзнікова