ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/13556/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,        
  розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р. (суддя: Юхно І.В) в адміністративній справі №160/13556/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)",  про стягнення грошової допомоги та середнього заробітку,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті йому премії за результатами роботи у червні 2018 р. на підставі наказу  №160 О/С-18 від 09 липня 2018 р. у сумі 2 044,00 грн.; визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті йому грошової допомоги на оздоровлення за 2018 р. у сумі 12 397,50 грн.; стягнути з відповідача на його користь премію за результатами роботи у червні 2018 у розмірі 2 044, 99 грн.; стягнути з відповідача на його користь грошову допомогу на оздоровлення за 2018 р. у сумі 12 397,50 грн.; стягнути з відповідача на його користь  середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2018 р. по день фактичного розрахунку,  виходячи з серединної заробітної плати 476,99 грн.
    В обгрунтування позову вказав, що  наказом відповідача №159/ОС-18 від 07 липня 2018 р., починаючи з 07 липня 2018 р. його, як заступника начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень, було відсторонено від виконання посадових обов`язків, без збереження грошового утримання. Разом з виплатою грошового забезпечення за 6 днів роботи у липні 2018 р., відповідачем протиправно не було виплачено йому премію за результатом  роботи у червені 2018 р. у розмірі 37 % від посадового окладу (в тому числі за роботу у нічний час - 2%) згідно наказу №160 О/С-18 від 09 липня 2018 р. Відповідно до довідки відповідача у червні 2018 р. у нього  був посадовий оклад - 5 527,00 грн., отже 5 527,00 грн. х 37%  = 2 044,99 грн. Також при звільненні йому не була виплачена одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі 12 397,50 грн., а саме: посадовий оклад 5 500,00 грн. + оклад за спеціальне звання 1 340,00 грн. + надбавка за вислугу років (45%) 3 078,00 грн. + надбавка за особливі умови служби (25%) 2479,50 грн.). Наказом відповідача №227/ОС-18 від 03 жовтня 2018 р. його звільнено зі служби за власним бажанням з 03 жовтня 2018 р., однак остаточний розрахунок в частині даних сум  з ним досі не проведено. Дані обставини свідчать про наявність підстав для виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до приписів статті 117 Кодексу законів про працю України.

     Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021р.,  ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
   Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем.  Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті йому премії в розмірі 2044,99 грн., за результатом  його роботи у червні 2018 р.,  відповідно до наказу відповідача № 160 О/С-18 від 09 липня 2018 р. та стягнути з відповідача на його користь дану суму ; 2) стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2018 р. по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденної заробітної плати 476,99 грн. 
   В обгрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції, не в повному обсязі встановлено та досліджено обставини справи,  що призвело до ухвалення ним рішення у відповідній частині вимог, з порушенням норм матеріального права.
   У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить у її задоволенні відмовити.
   Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
  Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
    Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30 вересня 1998 р. проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України. Наказом  Державної установи «Дніпровська  установа виконання покарань (№4)» №159/ОС-18 від 07 липня 2018 р.,  майора внутрішньої служби, заступника начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ОСОБА_1 , починаючи з 07 липня 2018 р. відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення службового розслідування, без збереження грошового утримання. Наказом Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»  №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р.   ОСОБА_1 нараховано премію за результатами здійснення оперативно-службової діяльності у червні 2018 р. у розмірі 37% посадового окладу (в т.ч. за роботу у нічний час 2%). Наказом Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» №227/ОС-18 від 03 жовтня 2018 р. ОСОБА_1 з 03 жовтня 2018 р. звільнено з посади за власним бажанням. Даним наказом визначено виплатити   ОСОБА_1 компенсацію  за 33 невикористані дні щорічної чергової відпустки  та  компенсацію за предмети речового майна.
   Згідно довідки «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_1 нараховано: у червні 2018 р.: оклад - 5 527,00 грн.; надбавку  за вислугу років 45% - 3090,15 грн., надбавку за звання 1 340,00 грн., надбавку за особливі умови служби 25% - 2489,29 грн.; премію 0,00 грн.; - у липні 2018 р.: оклад 1069,74 грн.; надбавку за вислугу років 45% - 597,97 грн., надбавку за звання 259,09 грн., надбавку за особливі умови служби 25% - 481,70 грн.; премію 0,00 грн.
    Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»  листом  №4/7Т-72-21 від 22 липня 2021 р. повідомлено ОСОБА_1 , що згідно розділу II глави 13  Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 925/5 від 28 березня 2018 р., премія виплачується разом із виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць. З 07 липня 2018 р. його було відсторонено від виконання посадових обов`язків, без збереження грошового забезпечення, згідно наказу №159/ОС-21 від 07 липня 2018 р., а згідно кримінального провадження №42018040000000535 відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.  Починаючи з вказаної дати,  відповідно до приписів  розділу II глави 21 Порядку №925/5  виплата грошового забезпечення  йому була припинена.  Наказом 227/ОС-18 від 03 жовтня 2018 р. ОСОБА_1 починаючи з 03 жовтня 2018 р. звільнено з посади за власним бажанням. У зв`язку з тим, що до виконання своїх посадових обов`язків він так і не  приступив, право на поновлення виплат, що належали йому  за період його відсторонення він втратив.
     Не погодившись з бездіяльністю відповідача в частині  невиплати премії за результатами роботи у червні 2018 р. в сумі 2 044,99 грн., а також грошової допомоги на оздоровлення за 2018 р. у сумі 12 397,50 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою визнати її протиправною та стягнути з відповідача на його користь дані суми. Також ОСОБА_1 заявлено вимогу  про стягнення  з відповідача  на  його користь  середнього   заробітку    за час затримки розрахунку при звільненні, згідно приписів статті 117 Кодексу законів про працю України, за період з 03 жовтня 2018 р. по день фактичного розрахунку, виходячи з середньої  заробітної плати  - 476,99 грн.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки починаючи з 07 липня 2018 р. позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків та не було поновлено на посаді до моменту його звільнення з 03 жовтня 2018 р.,  відповідно до приписів  частини 5 глави 21 розділу ІІ Порядку №925/5, він не набув право на поновлення йому грошового забезпечення (у тому числі премії) за вказаний період. Також  оскільки відсутні докази звернення ОСОБА_1 з рапортом до відповідача щодо виплати йому допомоги на оздоровлення за 2018 р., у відповідача були відсутні підстави для видання відповідного наказу. Вимоги щодо виплати середнього заробітку під час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України на думку суду є безпідставними, оскільки відповідачем  здійснена  позивачу при його звільненні виплата усіх належних виплат.         
      Колегія суддів звертає увагу, що перевірка в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, згідно приписів статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється апеляційним судом в межах вимог апеляційної скарги,, а саме: 1) в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 премії, за результатами його роботи у червні 2018 р., відповідно до  наказу №160 О/С-18 від 09 липня 2018 р. у сумі 2 044, 99  грн. та стягненні  з відповідача на його користь даної суми; 2) в частині відмови у задоволенні позовних вимог  щодо стягнення  з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на користь ОСОБА_1 середнього  заробітку  за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2018 р. по день фактичного розрахунку, виходячи з середньоденної заробітної плати 476,99 грн. 
    Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», частиною 5 статті 23 якого визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.      
     Наказом Міністерства юстиції України  № 925/5 від 28 березня 2018 р. затверджений Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, пунктом 3 розділу І якого визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер, премії) та одноразових 
додаткових видів грошового забезпечення.
   Згідно з пунктами 1-4 глави 13 розділу ІІ Порядку №925/5 керівники органів і установ мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Премія виплачується разом iз виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць. Виплата премії особам рядового і начальницького складу та позбавлення їх премії здійснюються згідно з наказами. У випадку допущення особами рядового або начальницького складу порушень чи проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.
    Пунктом 7 глави 13 розділу ІІ Порядку №925/5, зокрема, передбачено, що премія не виплачується повністю особам рядового і начальницького складу в разі: повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; відсторонення від виконання службових обов`язків (посад) у порядку, визначеному у главі 21 цього розділу.
    Пунктом 1 глави 21 розділу ІІ Порядку №925/5 визначено, що особа рядового чи начальницького складу вважається відстороненою від виконання службових обов`язків з дати видання відповідного наказу до дня видання наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою або на період, зазначений в наказі про відсторонення. Особам рядового чи начальницького складу, які відсторонені від виконання службових обов`язків (посади), виплачуються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім премії).
   Згідно з пунктом 4 глави 21 розділу ІІ Порядку №925/5 особам рядового чи начальницького складу, стосовно яких застосовано запобіжні заходи у кримінальному провадженні у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня винесення ухвали суду про застосування запобіжного заходу. У разі якщо до осіб рядового чи начальницького складу, відсторонених від посад, які перебували під вартою чи під домашнім арештом, застосовано інший запобіжний захід, із дня прибуття до органу або установи і до дня отримання органом або установою копії обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, виплачуються оклад за спеціальним званням і надбавка за вислугу років. У разі ухвалення судом виправдувального вироку, закриття кримінального провадження особі рядового чи начальницького складу, яка була відсторонена від посади, поновлюється виплата посадового окладу та встановлених на час домашнього арешту або тримання під вартою щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі премії), яких вона не отримувала у зв`язку з відстороненням від посади, з дня, з якого вона стала до виконання обов`язків за посадою. За час вимушеного прогулу внаслідок незаконних дій виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були визначені на день відсторонення від посади у зв`язку із перебуванням під домашнім арештом або триманням під вартою. Грошове забезпечення, яке втратили особи рядового і начальницького складу внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (п.5 глави 21 розділу ІІ Порядку №925/5).
      Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів, починаючи з 07 липня 2018 р. ОСОБА_1 згідно наказу Державної установи «Дніпровська  установа виконання покарань (№4)»  №159/ОС-18  від 07 липня 2018 р. відсторонено від виконання посадових обов`язків на час проведення відносно нього службового розслідування. Наказом Державної установи «Дніпровська  установа виконання покарань (№4)» №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р. ОСОБА_1 нараховано премію за результатами оперативно-службової діяльності у червні  2018 р. у розмірі 37% посадового окладу (в т.ч. за роботу у нічний час 2%). 
       Колегія суддів наголошує, що відсторонення ОСОБА_1 від посади відбулося у липні 2018 р., що свідчить про відсутність підстав для позбавлення його права на нарахування та виплату премії за результатами його службової діяльності у червні 2018 р. Наказ Державної установи «Дніпровська  установа виконання покарань (№4)»  №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р. не скасований та на даний час є чинним, в зв`язку з чим належить до виконання.  Докази внесення до нього будь - яких змін, пов`язаних з відстороненням позивача від посади відсутні.
    Викладене свідчить про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності  відповідача в частині не нарахування та не виплати позивачу премії за результатами його оперативно-службової діяльності у червні 2018 р. у розмірі 37% посадового окладу (в т.ч. за роботу у нічний час 2%), відповідно  до наказу Державної установи «Дніпровська  установа виконання покарань (№4)»  №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р.
     Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь премії за червень 2018 р. в розмірі 2 044, 99 грн. колегія суддів вважає передчасними, оскільки розрахунок розміру премії є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. У даній правовій ситуації премія не була нарахована та виплачена позивачу, а отже його права стосовно її розміру відповідачем ще не порушені. Крім того стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.
     29 листопада 2021 р. Верховний Суд ухвалив постанову у справі №120/313/20-а, в якій вказав, що у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
    Щодо позовних вимог відносно стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.
    Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
    Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
   Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
    Таким чином, передбачений частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
    На час звернення позивача до суду з позовом, остаточний розрахунок по виплаті належної йому суми премії ще не відбувся, що свідчить про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України.         
    Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 р. у справі № 810/451/17.
   Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції  неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заявлених ним позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача відносно  не виплати йому премії за результатами його оперативно-службової діяльності у червні  2018 р., що є підставою для скасування ухваленого ним рішення в цій частині вимог, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та ухвалення в цій частині нового 
рішення.
    Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                            П О С Т А Н О В И В:

           Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р. в адміністративній справі №160/13556/21 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" відносно не виплати ОСОБА_1 премії за результатами його оперативно-службової діяльності у червні  2018 р., відповідно  до наказу №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р., та в цій частині ухвалити нове рішення.
     Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" відносно не нарахування та не виплати ОСОБА_1 премії за результатами його оперативно-службової діяльності у червні  2018 р., відповідно  до наказу №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р.
     Зобов`язати Державну  установу  "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" нарахувати та виплати ОСОБА_1 премію за результатами його оперативно-службової діяльності у червні  2018 р. у розмірі 37% посадового окладу (в тому числі  за роботу у нічний час 2%), відповідно  до наказу  №167/ОС-18 від 09 липня 2018 р.
        В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р. в адміністративній справі №160/13556/21 - залишити без змін.
    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 липня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.        

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий