Справа № 343/527/21 
Провадження № 22-ц/4808/713/22 
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л.В.
суддів:                                        Фединяка В.Д., Максюти І.О.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргукомунального підприємства «Водоканал» Долинської міської радина рішення Долинського районного суду від 28 березня 2022 року в складі судді Монташевич С.М., ухвалене в м. Долина Івано-Франківської області, в справі за позовом комунального підприємства «Водоканал» Долинської міської ради до ОСОБА_1 про безоблікове використання води і відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в:
У березні 2021 року Долинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, яке в подальшому змінило назву на КП «Водоканал» Долинської міської ради,звернулось до суду із позовом до  ОСОБА_1 про безоблікове використання води і відшкодування шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 . Позивач надає відповідачу послуги з водопостачання, особовий рахунок НОМЕР_1 . Під час перевірки 22 лютого 2021 року контролерами служби реалізації Долинського ВУВКГ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на абонента ОСОБА_1 складено акт про те, що лічильник холодної води працює, крильчатка крутяться, пломба відсутня, самовільний зрив пломби. Після виявлення неопломбованого лічильника в квартирі відповідача і складання акта про безоблікове споживання води, цього ж дня між Долинським ВУВКГ та громадянином ОСОБА_1 було переукладено договір № 1525 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньо будинкових систем). Згідно з розрахунком, донарахування за безоблікове споживання питної води становить 12727,17 грн. 
Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь донарахування за безоблікове використання води і відшкодування шкоди в сумі 12727,17 грн та 2 270,00 грн судового збору.
У відзиві на позов ОСОБА_1 вказував, що при прийнятті в експлуатацію лічильника КВ-1,5 №015645 Долинським ВУВКГ фактично не було встановлено пломбу серії НА №0685, яка вказана у акті від 08 травня 2007 року. Цей акт він не підписував. Протягом багатьох років користуючись водою, він оплачуючи послуги, які надавалися і не підозрював про відсутність пломби. Після укладення 22 лютого 2021 року між ним та позивачем договору №1525 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) ним було запропоновано провести повірку лічильника, оскільки з 2007 року ніхто цього не робив. У цей же день представниками Долинського ВУВКГ був складений акт, в якому зазначено про відсутність пломби на лічильнику. На підставі цього акту його незаконно звинуватили у самовільному зриві пломби та безобліковому споживанні води.
Рішенням Долинського районного суду від 28 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи, позивачем не надано суду беззаперечних доказів встановлення та передачі на зберігання ОСОБА_1 пломби на лічильнику обліку споживання води, як і не доведено факт її зриву споживачем та безоблікового використання води. Отже КП «Водоканал» Долинської міської ради не доведено факт вчинення відповідачем порушення п. 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. А тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останнім штрафних санкцій за безоблікове водокористування. 
В апеляційній скарзі комунальне підприємство «Водоканал» Долинської міської ради посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги заяву відповідача від 08 травня 2007 року, акт пломбування (переопломбування) замірних вузлів від 08 травня 2007 року, журнал реєстрації використаних пломб Долинського ВУВКГ за 2007 року, покази свідка ОСОБА_5 , акт від 22 лютого 2021 року, якими підтверджено факт зірвання ОСОБА_1 пломби з лічильника.
Безпідставно, на думку апелянта, не враховано місцевим судом висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 листопада 2020 року у справі №759/8382/18.
Також звертає увагу на те, що відповідач на протязі 9 місяців 2018 року та 5 місяців 2020 року не подавав показники лічильника.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним та об`єктивним дослідженням усіх доводів сторін, поданих доказів, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що позивач надає відповідачу - споживачу ОСОБА_1 , на ім`я якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , послуги з централізованого постачання холодної води. 
17 червня 2009 року між Долинським ВУВКГ та ОСОБА_1 укладено договір про надання населенню послуг з водопостачання, водовідведення та транспортування стічних вод централізованого водовідведення №6044 (а.с.175-176). 
У пункті 4.2 договору вказано характеристика засобів обліку та регулювання споживання води, зокрема, лічильник, тип КВ 1,5, заводський номер: 015645, місце встановлення: ванна. При цьому у графі показник лічильника відомостей не зазначено.
Відповідно до пунктів 4,3, 9.5 договору усі засоби обліку води, в обумовленні паспортом строки, підлягають повірці представником Держстандарту з встановлення пломб перевірочним тавром. Засоби обліку води, що не мають відповідного тавра Держстандарту, до експлуатації не допускаються. Споживач відповідає за цілісність та збереження водолічильника, пломб, приєднань водолічильника, запірної арматури, водомірних вузлів, незалежно від місця їх розташування, та за санітарний стан приміщення водомірного вузла.
22 лютого 2021 року представники Долинського ВУВКГ Польова У.З.,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7  в присутності  ОСОБА_1  проведено обстеження квартири останнього, який проживає в АДРЕСА_1 . Під час обстеження виявлено, що лічильник (тип лічильника КВ-1,5, № 015645, показник 01905) працює. Крильчатка крутить. Пломба відсутня. Самовільний зрив пломби, про що складено акт (а.с. 7).До акта на підтвердження відсутності пломби долучено фотосвітлину лічильника з показником 1905 (а.с. 10). Вказаний акт підписано споживачем.
Цього ж дня між сторонами укладено новий договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньо будинкових систем) №1525. У договорі не вказано заводський номер лічильника холодної води, перше показання, місце встановлення, дату останньої періодичної повірки, міжповірочний інтервал (а.с.5-6).
Відповідно до розрахунку сума до оплати за безоблікове споживання води ОСОБА_1 складає 12 727,17 грн (а.с.9).
Після встановлення факту відсутності пломби, лічильник споживача був знятий на держповірку, про що складено акт від 11 березня 2021 року (а.с. 39).
Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 638, яке чинне до 11 березня 2025 року, лічильник води крильчастий КВ-1,5 № 015645 відповідає вимогам ДСТУ 3580-97, МПУ 392/03-2015 (а.с. 40).
02 квітня 2021 року абоненту ОСОБА_1 після повірки встановлено лічильник КВ-1,5 № 015645, дата держповірки 12 березня 2021 року, на який накладено пломбу 32815889 та наклеєно індикатор впливу постійного магнітного поля «контроль» № 3061560, що підтверджується актом пломбування (перепломбування) замірних вузлів від 02 квітня 2021 року (а.с. 39).
Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач покликався на те, що споживачем самовільно зірвано пломбу, що підтверджується актом від 22 лютого 2021 року. А тому просило стягнути з ОСОБА_1 донарахування за безоблікове використання води в сумі 12 727,17 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, яким саме чином було опломбовано лічильник відповідача, хто був присутній під час опломбування, якщо таке було проведено, хто був на той момент власником квартири (споживачем послуг) та входив до складу його сім`ї. Не здобуто у судовому засіданні і доказів того, що перед укладенням даного договору та виникненням обов`язків у відповідача перед водоканалом було перевірено стан засобів обліку, за схоронність пломб на яких він відповідатиме на підставі цього договору, як і не встановлено факт належної передачі споживачу пломб на збереження. Також у судовому засіданні не здобуто жодного доказу факту зриву пломби відповідачем, як і не доведено, якими саме діями таке було здійснено. Натомість знайшло своє підтвердження, що саме за заявою відповідача було відреаговано на відсутність пломби на його лічильнику.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.
Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором (частина 2 статті 7 
Згідно зі статті 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачем питної води є юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення питних фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.
Відповідно до пунктів 5.17, 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (в редакції станом на лютий 2021 року) у разі порушення цілісності пломб на засобах обліку, а також на їх з`єднувальних частинах, накладених представником виробника, виявлення фактів штучного впливу на роботу засобів обліку виробник має право вимагати від споживача проведення позачергової їх повірки до закінчення встановленого для них міжповірочного інтервалу з метою контролю правильності їх показів.
Споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. 
У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил. 
За змістом пунктів 3.3, 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції з`ясовано, що 22 лютого 2021 року відповідач звернувся до представника водоканалу з проханням запломбувати у його квартирі лічильник холодної води, оскільки виявив відсутність на ньому пломби.
За змістом акту від 22 лютого 2021 року працівниками Долинський ВУВКГ при обстеженні квартири АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_1 по питанню централізованого водопостачання дійсно виявлено відсутність пломби. При цьому вказано про самовільний зрив пломби.
Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказував, що на лічильнику води пломба не була встановлена і він не вчиняв самовільних дій щодо зриву пломби.
На підтвердження факту встановлення пломби позивачем надано акт пломбування (перепломбування) замірних вузлів від 08 травня 2007 року та журнал обліку використання пломб, у якому у відповідній графі вказано, що на лічильник ОСОБА_1 08 травня 2007 року встановлено пломбу НА 0685 (а.с.63, 145-148)..
За змістом акту пломбування (перепломбування) замірних вузлів від 08 травня 2007 року, представником Долинського ВУВКГ контролером ОСОБА_5 опломбовано лічильник абонента ОСОБА_8 ( ОСОБА_1 ), який проживає в АДРЕСА_1 : тип лічильника КВ-1,5, дата держповірки 2007 рік, тип пломби «ОС БЛОК», № пломби НА 0685 реквізити До ВК. У акті мітиться вказівка на те, що абонент несе відповідальність за цілісність пломб.
В місці підпису міститься підпис представника Долинського ВУВКГ без зазначення прізвища та в місці підпису абонента - підпис невстановленої особи без зазначення особи підписанта (а.с. 63).
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/109-21/9741-ПЧ від 04 листопада 2021 року підпис у графі «Абонент» у акті пломбування (перепломбування) замірів вузлів від 08 травня 2007 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 92-95).
Враховуючи, що акт пломбування (перепломбування) замірних вузлів від 08 травня 2007 року підписаний невстановленою особою, в ньому не зазначено, хто саме взяв на себе відповідальність за збереження такої пломби, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивачем не надано суду беззаперечних доказів встановлення та передачі на зберігання ОСОБА_1 пломби на лічильнику обліку споживання води і не доведено факт її зриву останнім.
При цьому колегія суддів враховує, що обстеження по питанню централізованого водопостачання (відсутність пломби на лічильнику) було здійснено з ініціативи споживача. Однак цей факт повідомлення позивачем протрактовано, як зрив пломби, тоді як фактичні докази таких дій відповідача у справі відсутні.
Також суд враховує, що з 2007 року повірка лічильника у відповідача не проводилась, що не заперечується позивачем, хоча саме виконавець, суб`єкт господарювання зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відповідно до п.5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника, не заслуговують на увагу, оскільки ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1.1 Правил). Натомість ОСОБА_1 є фізичною особою - споживачем послуг з водопостачання та водовідведення.
Крім того, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 (старший метролог КП «Водоканал») лічильник мав на собі державну пломбу.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом безпідставно не враховано висновки Верховного Суду, викладенні у постанові від 02 листопада 2020 року у справі №759/8382/18, оскільки правовідносини в ній не є подібними до спірних правовідносин.
Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком місцевого суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Зважаючи на результат перегляду рішення суду, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу комунального підприємства «Водоканал» Долинської міської радизалишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду від 28 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач                                                                Л.В. Василишин 
Судді:                                                                                І.О. Максюта 
       В.Д. Фединяк