СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року                                    м. Харків                               Справа № 905/3/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя  Мартюхіна Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Ісичко С.Е., 
за участю представників:
апелянта  (кредитора ПАТ “Промінвестбанк”) – ХОРОШИЛОВ Ілля – на підставі довіреності від 14.06.2021р. №09/12/43; 
боржника – МЕРКУМЯН Катерина – на підставі довіреності від 12.01.2022р. НОВІКОВ Олександр (генеральний директор) – на підставі витягу з ЄДРПОУ від 01.02.2022р.;  
розпорядника майна – арбітражний керуючий  ПАРКУЛАБ Володимир – на підставі свідоцтва від 23.05.2013р. №983,  
розглянувши  у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, м.Київ, (вх.№100 Д/2) на ухвалу  господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 (суддя Огороднік Д.М., дата складення повного тексту – 29.12.2021р.)  
за заявою Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”
про визнання банкрутом 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.02.2021р. залишеною постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.05.2021р. у справі №905/3/21 відкрито провадження у справі про банкрутство  Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”; призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек” арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича.
25.02.2021, за номером 66006 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет, оприлюднено оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.07.2021р. визнані вимоги  наступних кредиторів із зазначенням розміру та черги: Товариство з обмеженою відповідальністю “Автотранспортне підприємство “Автотехпром”, Головне управління ДПС у Донецькій області, фізичні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 .
Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.09.2021р. визнані вимоги  наступних кредиторів із зазначенням розміру та черги: ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 ,   ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 ,, ОСОБА_50 ,, ОСОБА_51 ,, ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 ,, ОСОБА_76 ,, ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 ..
Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2021р. визнані вимоги  наступних кредиторів із зазначенням розміру та черги: ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_92 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 .
Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.10.2021р. визнані вимоги  наступних кредиторів із зазначенням розміру та черги: ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 ..
Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.11.2021р. визнані вимоги  наступних кредиторів із зазначенням розміру та черги: ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 ,   ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_212 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 , ОСОБА_226 , ОСОБА_227 , ОСОБА_228 , ОСОБА_229 , ОСОБА_230 , ОСОБА_231 , ОСОБА_232 , ОСОБА_233 , ОСОБА_234 , ОСОБА_235 , ОСОБА_236 , ОСОБА_237 , ОСОБА_238 , ОСОБА_239 , ОСОБА_240 , ОСОБА_241 , ОСОБА_242 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 , ОСОБА_245 , ОСОБА_246 , ОСОБА_247 , ОСОБА_248 , ОСОБА_249 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 , ОСОБА_252 , ОСОБА_253 , ОСОБА_254 , ОСОБА_255 , ОСОБА_256 , ОСОБА_257 , ОСОБА_258 , ОСОБА_259 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 , ОСОБА_263 , ОСОБА_264 , ОСОБА_265 , ОСОБА_266 , ОСОБА_267 , ОСОБА_268 , ОСОБА_269 , ОСОБА_270 , ОСОБА_271 , ОСОБА_272 
26.03.2021р. Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  було подано до господарського суду Донецької області заяву з кредиторськими вимогами (вх. №58861/21) (т.18 а.с.1-218), в якій кредитор просив суд: визнати його кредитором до боржника на загальну суму 212327464,28грн, з яких: заборгованість по кредиту - 94910399,44грн.; заборгованість по процентам – 38611368,92грн.; пеня по кредиту - 51108894,04грн; пеня по процентам -7322628,83грн.; 3% річних по кредиту (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 6249780,21грн.; 3% по процентах (ст. 625 Цивільного кодексу України)-1224659,89грн.; індекс інфляції по кредиту – 10035509,73грн.; індекс інфляції по процентам - 2191873,22грн; судовий збір 672350,00грн. 
Всього 21232744,28грн., з яких: основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції) -153895941,41грн. (вимоги, що забезпечені заставою майна); пеня - 58431522,87грн. (6 черга).
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості: 
перша черга-4540,00грн.  - судовий збір (за розгляд заяви кредитора); 
шоста черга-58431522,87грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.;
вимоги, що забезпечені заставою майном боржника на суму 153895941,41грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо; включити до реєстру вимог кредиторів боржника окремо відомості про майно боржника, яке є предметом забезпечення, згідно з : договором застави товарів в обороті №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.; договором застави майна №15-94/19-99/13 від 25.10.2013р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.; договором застави транспортних засобів №15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя №15-94/19- 100/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19-10/14 від 20.05.2014р.
В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви кредитор посилався на те, що 25.10.2013р. між кредитором та  боржником було укладено кредитний договір №15-93/19-16/13, із змінами та доповненнями, на виконання якого кредитором було надано боржнику кредит на суму 111329684,65грн., з кінцевим терміном повернення у 2018 році. 
Проте, боржником не було належними чином  виконано свої зобов`язання за кредитним договором в частині сплати кредитних платежів, у зв`язку із чим, рішенням господарського суду Донецької області від 24.03.2020р. № 905/802/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2019р., закрито провадження у справі №905/802/19 за позовом Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” процентів у сумі 15294,67грн., у зв`язку із відсутністю предмету спору; стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” на користь Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” заборгованість  за кредитом у розмірі  94910853,99грн., заборгованість  за процентами у розмірі 8540732,48грн.,  пеню по кредиту у розмірі 11622949,49грн., пеню  за   несвоєчасну сплату строкових процентів в розмірі 38332,74 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів в розмірі 3194,40грн., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 1522510,95грн.,  інфляційні втрати за несвоєчасну сплату строкових процентів в 4325,41грн, штрафу у розмірі 1040113,85грн.,  судовий збір в розмірі 672350,00грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.  
Під час примусового виконання рішення суду у справі №905/802/19, боржником було частково погашено заборгованість на суму 4273236,74грн., проте, решта боргу залишається не виконаною боржником. 
Отже, за розрахунком кредитора, заборгованість боржника, станом на 15.02.2021р.,  складає 211655114,28грн. 
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між боржником та кредитором було укладено:  договір застави товарів в обороті №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.; договір застави майна №15-94/19-99/13 від 25.10.2013р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.; договір застави №15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.; договір застави транспортних засобів №15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.; договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя №15-94/19-100/13 від 25.10.2013р.; договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19-10/14 від 20.05.2014р. Загальна договірна вартість предметів забезпечення згідно договорів застави та іпотеки становить 178245804,15грн.
21.07.2021р. Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  було подано до господарського суду Донецької області заяву про уточнення заяви з кредиторськими вимогами до боржника (вх. №15047/21) (т.18а а.с.37-79), в якій кредитор просив суд: визнати його кредитором до боржника на загальну суму 212327464,28грн., з яких: заборгованість по кредиту - 94910399,44грн.; заборгованість по процентам – 38611368,92грн.; пеня по кредиту -51108894,04 грн; пеня по процентам -7322628,83грн.; 3% річних по кредиту (ст. 625 Цивільного кодексу України) - 6249780,21грн.; 3% по процентах (ст. 625 Цивільного кодексу України)-1224659,89грн.; індекс інфляції по кредиту – 10035509,73грн.; індекс інфляції по процентах -2191873,22грн; судовий збір 672350,00грн. 
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості: 
перша черга - 4540,00грн. судовий збір (за розгляд заяви кредитора);
шоста черга - 58431522,87грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.; 
четверта черга - 91629212,41грн. - основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції), що є конкурсними та не забезпечені заставою боржника;
вимоги, що забезпечені заставою майном боржника на суму 62269729,00грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо; 
включити до реєстру вимог кредиторів боржника окремо відомості про майно боржника, яке є предметом забезпечення, згідно з: договором застави товарів в обороті №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.; договором застави майна №15-94/19-99/13 від 25.10.2013; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.; договором застави транспортних засобів №15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя №15-94/19- 100/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19- 10/14 від 20.05.2014р.
Обґрунтовуючи підстави подання уточненої заяви кредитор посилався на те, що є кредитором боржника на суму 212327464,28грн., разом з тим, в силу приписів  ч. 2 ст.  45 Кодексу України з процедур банкрутства у разі, якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатись як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. 
Крім того, кредитор зазначав, що суд повинен встановити, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві забезпечені заставою майна та розмір цих вимог незалежно від вартості цього майна за договором, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №902/492/17.
Оскільки вартість заставного майна в договорах застави визначалась за погодженням з боржником ще в 2013 році, тобто 8 років назад, то відповідно, на думку кредитора, в силу використання майна боржником, останнє знецінилось, зазнало амортизаційних втрат, а відтак вартість його змінилась. 
З метою визначення дійної вартості предметів забезпечення вимог банку, кредитор останній замовив проведення оцінки з визначення ринкової вартості всього заставного майна, за результатами проведення оцінки  від 21.07.2021р. встановлено, що ринкова вартість заставного майна складає 62269729,00грн. 
За наведених обставин,  кредитор вважав за необхідне уточнити раніше подану заяву та просив суд  кредиторські вимоги на суму 62269729,00грн. включити в реєстр кредиторів окремо як забезпечені, а вимоги у розмірі 91626212,41грн. включити до четвертої черги. 
17.08.2021р.  Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  було подано до господарського суду Донецької області заяву про уточнення заяви з кредиторськими вимогами до боржника (вх. №17420/21) (т.18а а.с.97-191), в якій кредитор просив суд: визнати його кредитором до боржника на загальну суму 196153647,29грн, з яких: заборгованість по кредиту -94910399,44грн.; заборгованість за відсотками за ставкою 23% річних відповідно до ч. 2 ст.  625 Цивільного кодексу України – 38611368,92грн.; пеня по кредиту -51108894,04грн.; пеня по відсоткам по 12.12.2018 включно - 41025,50грн.; 3% по процентах (ст. 625 Цивільного кодексу України)- 3418,79грн.; індекс інфляції по кредиту – 10794792,93грн.; індекс інфляції по процентах -11397,67грн.; судовий збір 672350,00грн. 
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості: 
перша черга - 4540,00грн. -судовий збір (за розгляд заяви кредитора); 
шоста черга - 51149919,54грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.;
четверта черга - 82733998,75грн. - основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції), що є конкурсними та не забезпечені заставою боржника;  
вимоги, що забезпечені заставою майном боржника на суму 62269729,00грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо; 
включити до реєстру вимог кредиторів боржника окремо відомості про майно боржника, яке є предметом забезпечення, згідно з: договором застави товарів в обороті №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.; договором застави майна №15-94/19-99/13 від 25.10.2013р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.; договором застави транспортних засобів №15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя №15-94/19-100/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19- 10/14 від 20.05.2014р.
Підставою для подання уточненої заяви з кредиторськими вимогами до боржника кредитор зазначав коригування- перерахунок заборгованості боржника.
Ухвалою  господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р.  у справі №905/3/21  визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”   до боржника з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 4540,00грн. - вимоги першої черги; 161706552,72грн. – вимоги забезпечені заставою боржника;  визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Машинобудівний завод “Вістек”   до боржника з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 4540,00грн. - вимоги першої черги; 15819942,03грн. – вимоги четвертої черги;  визначено у справі №905/3/21 грошові вимоги до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”, які визнані ухвалою господарського суду Донецької області від 27.07.2021р.;  визначено у справі №905/3/21 грошові вимоги до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”, які визнані ухвалою господарського суду Донецької області від 08.09.2021р.; визначено у справі №905/3/21 грошові вимоги до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”, які визнані ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2021р.; визначити у справі №905/3/21 грошові вимоги до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”, які визнані ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.10.2021р.; визначено  у справі №905/3/21 грошові вимоги до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек”, які визнані ухвалою господарського суду Донецької області від 27.07.2021р. з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 01.12.2021р.: Головного управління ДПС у Донецькій у розмірі 5687395,85грн., з яких: - 2581581,57грн. основний борг  - третя черга;  4540,00грн. судовий збір  - перша черга; 21758,66грн. штрафні санкції  - шоста черга; 55,11грн. пеня - шоста черга;  3084000,51грн. – друга черга; постановлено відхилити грошові вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  до боржника у розмірі: 34447098,57грн.
Відповідні висновки місцевого господарського суду в частині часткового задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  мотивовані тим, що вимоги кредитора на загальну суму 161706552,72грн. є повністю забезпеченими, оскільки вартість предметів забезпечення (іпотеки) оцінена сторонами у відповідних договорах на загальну суму 178245804,15грн. та включаються  до реєстру вимог окремо.
Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 в частині відхилення позиції Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” щодо визначення вартості заставного майна на підставі здійсненої оцінки ринкової вартості майна у процедурі розпорядження майном і як наслідок визнання вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” на загальну суму 161706552,72грн. повністю забезпеченими  та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” кредитором Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек” на загальну суму 161711092,72грн., що складаються з наступного: 94910399,44грн. заборгованість по кредиту; 38611368,92грн. - заборгованість за відсотками; 17686842,47грн. - пеня по кредиту; 38332,74грн - пеня по процентам; 3194,40грн.- 3% річних нарахованих на проценти; 9779739,34грн. інфляційні втрати по кредиту; 4325,41грн. інфляційні  по процентам; 672350,00грн. судовий збір сплачений у справі № 905/802/19; 4540,00грн. судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами. 
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості: перша черга - 4540,00грн. - судовий збір (за розгляд заяви кредитора); четверта черга - 81711648,51грн. - основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір у справі №905/802/18, 3%, індекс інфляції), що є конкурсними та не забезпечені заставою Боржника; шоста черга - 17725175,21грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.; вимоги, за основною сумою богу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції), що забезпечені заставою майном боржника на суму - 62269729,00грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд безпідставно відхилив доводи кредитора щодо необхідності визначення вартості заставного майна  на підставі здійсненої оцінки ринкової вартості майна у процедурі розпорядження майном та як наслідок визнав грошові вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” в сумі 161706552,72грн. повністю забезпеченими.
Апелянт наголошує, що вартість заставного майна в договорах застави визначалась за погодженням з боржником ще в 2013 році, тобто 8 років назад, то відповідно, на думку кредитора, в силу використання майна боржником, останнє знецінилось, зазнало амортизаційних втрат, а відтак вартість його змінилась, отже за наведених обставин, при розрахунку вартості предмета застави слід керуватись результатами проведеної оцінки  від 21.07.2021р. відповідно до якої ринкова вартість заставного майна складає 62269729,00грн. 
Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2022р. поновлено  Публічному акціонерному товариству “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” строк на апеляційне оскарження ухвали  господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” на ухвалу  господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк до 31.01.2022р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами        його надсилання; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк до 31.01.2022р. для подання заяв і клопотань  та призначено справу до розгляду на 02.02.2022р.
26.01.2022р. представником апелянта – Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” Тунік Геннадієм подано до апеляційного господарського суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення EASYCON (вх.№986).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2022р., у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Лакізи В.В., для розгляду справи №905/3/21 сформовано колегію судді у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2022р. задоволено клопотання представника апелянта – Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” Тунік Геннадія про участь в судовому засіданні у справі №905/3/21, призначеному на 02.02.2022р. о 10:45год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказане клопотання; ухвалено провести судове засідання у справі №905/3/21, призначене на 02.02.2022р. о 10:45год, за участю Тунік Геннадія  - представника апелянта Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
01.02.2022р. боржником подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх.№1222). 
02.02.2022р. боржником було подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№1283), в якому просить суд продовжити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу встановлений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2022р. у даній справі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2022р. оголошено в судовому засіданні перерву до 22.02.2022р.
18.02.2022р. боржником подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2079), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”,  ухвалу господарського суду Донецької області від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.
21.02.2022р. розпорядником майна арбітражним керуючим Паркулаб В.Г. подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2184), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, ухвалу господарського суду Донецької області від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.02.2022р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити,  скасувати ухвалу господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 в частині відхилення позиції Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” щодо визначення вартості заставного майна на підставі здійсненої оцінки ринкової вартості майна у процедурі розпорядження майном і як наслідок визнання вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” на загальну суму 161706552,72грн. повністю забезпеченими  та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” кредитором Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек” на загальну суму 161711092,72грн., що складаються з наступного: 94910399,44грн. заборгованість по кредиту; 38611368,92грн. - заборгованість за відсотками; 17686842,47грн. - пеня по кредиту; 38332,74грн - пеня по процентам; 3194,40грн.- 3% річних нарахованих на проценти; 9779739,34грн. інфляційні втрати по кредиту; 4325,41грн. інфляційні  по процентам; 672350,00грн. судовий збір сплачений у справі № 905/802/19; 4540,00грн. судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами. 
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості : перша черга - 4540,00грн. - судовий збір (за розгляд заяви кредитора); четверта черга - 81711648,51грн. - основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір у справі №905/802/18, 3%, індекс інфляції), що є конкурсними та не забезпечені заставою Боржника; шоста черга - 17725175,21грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.; вимоги, за основною сумою богу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції), що забезпечені заставою майном боржника на суму - 62269729,00грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо.
Представник боржника та розпорядник майна заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні,  ухвалу господарського суду Донецької області від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Враховуючи,  що  наявних  у  справі  матеріалів  достатньо  для  розгляду  справи  по  суті,  учасники  провадження  у  справі  про  банкрутство  про  дату,  час  і  місце  розгляду  апеляційної  скарги  з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія  суддів  вважає  за  можливе  розглянути  скаргуи  в  даному  судовому  засіданні  за  наявними  у  матеріалах  справи  доказами.
Дослідивши  матеріали  справи,  викладені  в  апеляційнійих  скарзігах  доводи  апелянта,  перевіривши  правильність  застосування  господарським  судом  першої  інстанції  норм  матеріального  та  процесуального  права,  а  також  повноту  встановлення  обставин  справи  та  відповідність  їх  наданим  доказам,  відповідно  до  статті  269  Господарського  процесуального  кодексу  України,  колегія  суддів  Східного  апеляційного  господарського  суду  зазначає встановила наступне.

Так,  згідно  із  частиною  1  статті  3  Господарського  процесуального  кодексу  України,  судочинство  в  господарських  судах  здійснюється  відповідно  до  Конституції  України,  цього  Кодексу,  Закону  України  "Про  міжнародне  приватне  право",  Закону  України  "Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом",  а  також  міжнародних  договорів,  згода  на  обов`язковість  яких  надана  Верховною  Радою  України.  
Згідно  з  частиною  3  наведеної  статті  судочинство  у  господарських  судах  здійснюється  відповідно  до  закону,  чинного  на  час  вчинення  окремої  процесуальної  дії,  розгляду  і  вирішення  справи.  
З  21.10.2019р.  введений  в  дію  Кодекс  України  з  процедур  банкрутства.  З  дня  введення  в  дію  цього  Кодексу  визнано  такими,  що  втратили  чинність,  зокрема,  Закон  України  "Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом"  (Відомості  Верховної  Ради  України,  1992  р.р,  №  31,  ст.  440  із  наступними  змінами);  Постанову  Верховної  Ради  України  "Про  введення  в  дію  Закону  України  "Про  банкрутство"  (Відомості  Верховної  Ради  України,  1992  р.р,  №  31,  ст.  441).  
Пунктом  4  Прикінцевих  та  перехідних  положень  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства  встановлено,  що  з  дня  введення  в  дію  цього  Кодексу  подальший  розгляд  справ  про  банкрутство  здійснюється  відповідно  до  положень  цього  Кодексу  незалежно  від  дати  відкриття  провадження  у  справі  про  банкрутство,  крім  справ  про  банкрутство,  які  на  день  введення  в  дію  цього  Кодексу  перебувають  на  стадії  санації,  провадження  в  яких  продовжується  відповідно  до  Закону  України  "Про  відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом".  
Перехід  до  наступної  судової  процедури  та  подальше  провадження  у  таких  справах  здійснюється  відповідно  до  цього  Кодексу.  Тобто,  перехід  від  регулювання  передбаченого  Законом  до  регулювання  передбаченого  Кодексом  здійснюється  негайно  шляхом  здійснення  подальшого  розгляду  справи  про  банкрутство  відповідно  до  положень  Кодексу.  
Враховуючи  те,  що  на  даний  момент  провадження  у  справі  здійснюється  на  стадії  розпорядження  майном,  а  предметом  апеляційного  перегляду  є  ухвала  суду  від  11.10.202112.05.2021р.,  до  спірних  правовідносин  підлягають  застосовуванню  положення  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства.  

За  приписами  статті  2  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства,  провадження  у  справах  про  банкрутство  регулюється  цим  Кодексом,  Господарським  процесуальним  кодексом  України,  іншими  законами  України.  
Грошове  зобов`язання  визначене  законодавцем  як  зобов`язання  боржника  сплатити  кредитору  певну  грошову  суму  відповідно  до  цивільно-правового  правочину  (договору)  та  на  інших  підставах,  передбачених  законодавством  України.  
Відповідно  до  статті  45  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства,  конкурсні  кредитори  за  вимогами,  що  виникли  до  дня  відкриття  провадження  у  справі  про  банкрутство,  зобов`язані  подати  до  господарського  суду  письмові  заяви  з  вимогами  до  боржника,  а  також  документи,  що  їх  підтверджують,  протягом  30  днів  з  дня  офіційного  оприлюднення  оголошення  про  відкриття  провадження  у  справі  про  банкрутство.
Забезпечені  кредитори  зобов`язані  подати  заяву  з  грошовими  вимогами  до  боржника  під  час  провадження  у  справі  про  банкрутство  в  частині  вимог,  що  є  незабезпеченими,  або  за  умови  відмови  від  забезпечення.
Забезпечені  кредитори  можуть  повністю  або  частково  відмовитися  від  забезпечення.  Якщо  вартості  застави  недостатньо  для  покриття  всієї  вимоги,  кредитор  повинен  розглядатися  як  забезпечений  лише  в  частині  вартості  предмета  застави.  Залишок  вимог  вважається  незабезпеченим.  
Частиною  5  статті  45  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства  визначено,  що  розпорядник  майна  не  пізніше  ніж  на  10  день  з  дня  закінчення  встановленого  частиною  першою  цієї  статті  строку  з  урахуванням  результатів  розгляду  вимог  кредиторів  боржником  повністю  або  частково  визнає  їх  або  відхиляє  з  обґрунтуванням  підстав  визнання  чи  відхилення,  про  що  письмово  повідомляє  заявників  і  господарський  суд,  а  також  подає  до  суду  письмовий  звіт  про  надіслані  всім  кредиторам  боржника  повідомлення  про  результати  розгляду  грошових  вимог  та  їх  отримання  кредиторами  разом  з  копіями  повідомлень  про  вручення  поштового  відправлення  та  описів  вкладення  у  поштове  відправлення  або  інших  документів,  що  підтверджують  надсилання  повідомлення  кредиторам.
Частиною  6  статті  45  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства  передбачено,  що  заяви  з  вимогами  конкурсних  кредиторів  або  забезпечених  кредиторів,  подані  в  межах  строку,  визначеного  частиною  першою  цієї  статті,  розглядаються  господарським  судом  у  попередньому  засіданні  суду.
Вимоги  кредиторів,  заявлені  після  закінчення  строку,  встановленого  для  їх  подання,  розглядаються  господарським  судом  у  порядку  черговості  їх  отримання  у  судовому  засіданні,  яке  проводиться  після  попереднього  засідання  господарського  суду.
За  результатами  розгляду  зазначених  заяв  господарський  суд  постановляє  ухвалу  про  визнання  чи  відхилення  (повністю  або  частково)  вимог  таких  кредиторів.
Ухвала  господарського  суду  є  підставою  для  внесення  відомостей  про  таких  кредиторів  до  реєстру  вимог  кредиторів.
Розпорядник  майна  зобов`язаний  окремо  повідомити  господарський  суд  про  вимоги  кредиторів,  які  забезпечені  заставою  майна  боржника,  згідно  з  їхніми  заявами,  а  за  відсутності  таких  заяв  -  згідно  з  даними  обліку  боржника,  а  також  внести  окремо  до  реєстру  відомості  про  майно  боржника,  яке  є  предметом  застави  згідно  з  відповідним  державним  реєстром  (частина  8  статті  45  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства).
Отже,  в  силу  положень  Кодексу  України  з  процедур  банкрутства,  та  незважаючи  на  визнання  (невизнання)  розпорядником  майна  боржника  грошових  вимог  кредиторів,  суд  самостійно  розглядає  кожну  заявлену  грошову  вимогу,  перевіряє  її  відповідність  чинному  законодавству  та  за  результатами  такого  розгляду  визнає  або  відхиляє  частково  чи  повністю  грошові  вимоги  кредитора.

Крім того, судова колегія враховує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та невключенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2021р у справі № 905/1055/19.

Публічне  акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” з заявою (т.18 а.с.1-218, т.18а а.с.37-79, т.18а а.с.97-191) про визнання грошових вимог до боржника - Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек” у справі про банкрутство №905/3/21, в якій просило суд визнати його кредиторські вимоги на загальну суму 196153647,29грн, з яких: заборгованість по кредиту -94910399,44грн.; заборгованість за відсотками за ставкою 23% річних відповідно до ч. 2 ст.  625 Цивільного кодексу України – 38611368,92грн.; пеня по кредиту - 51108894,04грн.; пеня по відсоткам по 12.12.2018 включно - 41025,50грн.; 3% по процентах (ст. 625 Цивільного кодексу України)- 3418,79грн.; індекс інфляції по кредиту – 10794792,93грн.; індекс інфляції по процентах -11397,67грн.; судовий збір 672350,00грн. 
Включити вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до реєстру вимог кредиторів боржника в такій черговості: 
перша черга - 4540,00грн. -судовий збір (за розгляд заяви кредитора); 
шоста черга - 51149919,54грн. - пеня за кредитним договором №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.;
четверта черга - 82733998,75грн. - основна сума боргу (кредит, проценти, судовий збір, 3%, індекс інфляції), що є конкурсними та не забезпечені заставою боржника;  
вимоги, що забезпечені заставою майном боржника на суму 62269729,00грн. включити в реєстр вимог кредиторів окремо; 
включити до реєстру вимог кредиторів боржника окремо відомості про майно боржника, яке є предметом забезпечення, згідно з: договором застави товарів в обороті №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.; договором застави майна №15-94/19-99/13 від 25.10.2013р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.; договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.; договором застави транспортних засобів №15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя №15-94/19-100/13 від 25.10.2013р.; договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19- 10/14 від 20.05.2014р.
24.12.2021р. госпродарськимгосподарським  судом  Донецької області (попереднє засідання) було  постановлену  оскаржувану  ухвалу,  якою,  зокрема,  було  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у розмірі: 4540,00грн. - вимоги першої черги; 161706552,72грн. – вимоги забезпечені заставою боржника; відхилено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  до боржника у розмірі: 34447098,57грн.133272,92 грн (729137,83 грн – основний платіж, 241431,05 грн – штрафні санкції, 34270,04 грн – пеня) ,  що  і  стало  підставою  для  звернення  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  до  суду  апеляційної  інстанції  з  відповідною  апеляційною  скаргою.

Відповідно  до  частини  1  статті  269  Господарського  процесуального  кодексу  України   суд  апеляційної  інстанції  переглядає  справу  за  наявними  у  ній  і  додатково  поданими  доказами  та  перевіряє  законність  і  обґрунтованість  рішення  суду  першої  інстанції  в  межах  доводів  та  вимог  апеляційної  скарги.
Враховуючи  вимоги  процесуального  законодавства,  суд  апеляційної  інстанції  здійснює  перегляд  ухвали рішення ггосподарського  суду  Донецької області (попереднє засідання) від  24.12.2021р. у справі №905/3/21 виключно  ву  межах  доводів  та  вимог  апеляційної  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”ПАТ “НАК “Нафтогаз України“,  а  саме:  в  частині  розміру та порядку включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог до боржника.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.10.2013р. між  Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"  (надалі - банк) та  Приватним акціонерним товариством “Артемівський машинобудівний завод “Вістек” (перейменовано на Приватне акціонерне товариство “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” – надалі - позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 (надалі  - кредитний договір т.18 а.с.15-20), відповідно до умов якого банк за умови наявності власних кредитних ресурсів зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 120000000,00грн (ліміт кредитної лінії), на умовах, передбачених цим договором, далі “кредит” або “кредитна лінія”, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, та виконати інші обов`язки, що витікають зі змісту цього договору, і повністю погасити свої боргові зобов`язання у терміни (строки), встановлені цим договором (пункт 2.1. кредитного договору).
Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору, дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту 24.10.2014р. Повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами відповідно до графіку, визначеного в цьому пункті. 
У разі, якщо встановлена кредитним договором дата (останній день строку) погашення кредиту його частини припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то позичальник здійснює погашення кредиту його частини, передбаченої графіком погашення кредиту, не пізніше останнього робочого дня, що передує цьому вихідному, святковому або неробочому дню.
Сторони в подальшому змінювали графік повернення кредиту шляхом укладення договорів про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.
Кредит надається із наступним цільовим призначенням: поповнення обігових коштів (пункт 2.3. кредитного договору).
Перерахування кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника протягом 3-х банківських днів, починаючи з наступного банківського дня, за датою отримання такої заяви (пункт 3.1. кредитного договору).
У відповідності до пункту 3.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 20,0% процентів річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод “факт/факт”, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році.
Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.
Нарахування процентів за користування кредитом  за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.
Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюється в перший робочий день наступного місяця.
Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит, щомісячно  1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту – в дату, до якої позичальник має право користуватись кредитом. Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний у пункті 2.2., сплачуються позичальником щоденно.
При цьому сторони встановлюють, що зобов`язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць терміну дії кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 5 календарних днів після закінчення цього терміну.
У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобов`язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні.
За змістом пункту 3.3. кредитного договору, у випадку порушення позичальником графіку погашення кредиту та/або строку погашення одержаного кредиту, встановлено п.2.2. цього договору, позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка зазначена в договорі, як дата виконання зобов`язання, до дати виконання такого зобов`язання проценти за неправомірне користування кредиту, виходячи із діючої процентної ставки збільшеної на 3 процентних пункти. Порядок нарахування та сплати яких встановлено п.3.2. цього договору.
Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору, проценти за неправомірне користування кредитом – плата, яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення, та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені цим договором. При сплаті процентів за неправомірне користування кредитом проценти за користування кредитом не сплачуються.
Згідно з пунктом 3.5. кредитного договору у випадку, якщо банком застосовано до позичальника неустойка у вигляді пені, остання нараховуються банком з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно, та сплачується позичальником у порядку, передбаченому п.3.2. цього договору для нарахування та сплати процентів, на рахунок, номер якого повідомляється банком позичальнику після його відкриття.
У випадку, якщо банком застосована до позичальника неустойка у вигляді штрафу, останній сплачується позичальником протягом 5 банківських днів з дати виникнення обставин, які є підставою для застосування штрафу, на рахунок, номер якого негайно повідомляється банком позичальнику після його відкриття.

24.10.2014р. сторонами було укладено договір про внесення змін №15-93/19-16/13/7  до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.24-25), згідно якого сторони домовились п.п.2.1., 2.2., 3.2. кредитного договору викласти в наступній редакції:
Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору, банк за наявності власних кредитних ресурсів зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 114    000 000,00грн на умовах, передбачених цим договором, далі “кредит” або “кредитна лінія”, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, та виконати інші обов`язки, що витікають зі змісту цього договору, і повністю погасити свої боргові зобов`язання у терміни (строки), встановлені цим договором.
За змістом пункту 2.2. кредитного договору, строк кредитування становить 1 місяць, починається з 24.10.2014р. та закінчується 21.11.2014р. та щоразу продовжується автоматично на такий самий строк до 20.10.2015р. за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів) та інші. Щомісячна автоматична пролонгація можлива за умови зменшення за 2 робочі дні до закінчення кожного строку кредитування суми ліміту на суму 475000,00грн. Строк кредитування продовжується, якщо кожна із сторін за 10 календарних днів до настання терміну повернення кредиту не повідомить іншу сторону про відмову від автоматичного продовження строку кредитування. Перебіг кожного наступного строку кредитування починається з останнього дня попереднього строку кредитування та закінчується через 1 місяць. У випадку, якщо останній день строку кредитування припадає на вихідний  (субота чи неділя) чи святковий день, останнім днем строку кредитування вважається останній банківський день напередодні, з якого і починається перебіг наступного строку кредитування. При продовженні строку кредитування подальше кредитування позичальника здійснюється  на діючих на момент продовження умовах відповідно до кредитного договору та всіх договорів про внесення змін до нього. Під поняттям 1 місяць слід розуміти період часу, що складає 30 календарних днів.
Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору,  проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 20% річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод “факт/факт”, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
В подальшому пункт 2.2. кредитного договору був змінений сторонами на підставі договору про внесення змін №20-0589/2-1 від 24.04.2015р. до кредитного договору  №15-93/19-16/13 від 25.10.2013 (т.18 а.с.26), відтак строк кредитування становить 1 місяць та закінчується 21.05.2015р. та щоразу продовжується автоматично на такий самий строк до 20.10.2015р. за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів) та інші. Строк кредитування продовжується, якщо жодна зі сторін за 10 календарних днів до настання терміну повернення кредиту не повідомить іншу сторону про відмову від автоматичного продовження строку кредитування. Перебіг кожного наступного строку кредитування починається з останнього дня попереднього строку кредитування та закінчується через 1 місяць. У випадку, якщо останній день строку кредитування припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, останнім днем строку кредитування вважається останній банківський день напередодні, з якого і починається перебіг наступного строку кредитування. При продовженні строку кредитування подальше кредитування позичальника здійснюється на діючих на момент продовження умовах, відповідно до кредитного договору та всіх договорів про внесення змін до нього. Під поняттям 1 місяць слід розуміти період часу, що складає 30календарних днів.

13.07.2015р. сторонами було укладено договір про внесення змін №15-93/19-16/13-13072015 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.27), пунктом 1 якого викладено п.3.2. кредитного договору в наступній редакції: проценти за користування кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 20% річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод “факт/факт”, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.
Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня. Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.
Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця. Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій  позичальнику було надано кредит, щомісячно 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої позичальник має право користуватись кредитом. Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний в п.2.2., сплачуються позичальником щоденно. При цьому сторони встановлюють, що зобов`язання позичальника  по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 30 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць терміну дії кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 5 календарних днів після закінчення цього терміну. У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобов`язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні.

      12.11.2015р. між сторонами було укладено договір про внесення змін №15-93/19-16/13-12112015 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.28-36), відповідно до пункту 1 якого сторони погодили викласти кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. в новій редакції. 
Згідно з пункту 2.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 111329684,65грн.
Існуючу у позичальника заборгованість за кредитом в сумі 111329684,65грн. сторони домовилися вважати траншем 1 з наступними умовами користування кредитом: проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 20% річних. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 23% річних. Сторони домовились, що обов`язок позичальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладання угод про внесення змін і відбувається на підставі виключно цього договору. Після повернення (сплати) позичальником простроченого до сплати кредиту (або його частини), позичальник продовжує сплачувати за користування кредитом, строк сплати якого не є простроченим, проценти за користування кредитом. Проценти за неправомірне користування кредитом у період з 20.10.2015 по 01.12.2015 нараховуються у розмірі 20% річних (пункти  2.1.1., 2.1.2  кредитного договору).
Кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах траншу 1 – 11.12.2015р. (включно). Строк кредитування продовжується автоматично на 1 місяць терміном до 12.11.2016р. (включно), за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів). Строк кредитування продовжується, якщо жодна із сторін за 10 календарних днів до настання терміну повернення кредиту не повідомить іншу сторону про відмову від автоматичного продовження строку кредитування. Перебіг кожного наступного строку кредитування починається з останнього дня попереднього строку кредитування та закінчується через 1 місяць. У випадку, якщо останній день строку кредитування припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, останнім днем строку кредитування вважається останній банківський день напередодні, з якого і починається перебіг наступного строку кредитування. При продовженні строку кредитування подальше кредитування позичальника здійснюється на діючих на момент продовження умовах, відповідно до кредитного договору та всіх договорів про внесення змін до нього (пункт 2.1.3.  кредитного договору).
Відповідно до пункту 2.5. кредитного договору строк дії ліміту кредитної лінії по 12.11.2016р. (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору.

25.11.2016р. сторонами було укладений договір про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-25112016 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.37-40), згідно пункту 1 якого сторони домовились викласти п.2.1. кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. в наступній редакції: банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 111311384,65грн. 
Також, у пункті 2 договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-25112016 від 25.11.2016р. сторони домовились викласти пункти 2.1.1. – 2.1.3 кредитного договору в наступній редакції: існуючу у позичальника заборгованість за кредитом в сумі 111311384,65грн. сторони домовились вважати траншем 1, з наступними умовами кредитування: проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 20% річних. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Проценти на неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 23% річних. Сторони домовились, що обов`язок позичальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладання угод про внесення змін і відбувається на підставі виключно цього договору. Після повернення (сплати) позичальником простроченого до сплати кредиту (або його частини), позичальник продовжує сплачувати за користування кредитом, строк сплати якого не є простроченим, проценти за користування кредитом. Проценти за неправомірне користування кредитом у період з 11.11.2016 по 01.12.2016 нараховуються у розмірі 20% річних. Кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах траншу 1 – 11.12.2016 (включно). Строк кредитування продовжується автоматично на 1 місяць терміном до 12.11.2017р. (включно), за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів).
Відповідно до пункту 3 договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-25112016 від 25.11.2016р. сторони домовились викласти пункт 2.5. кредитного договору в наступній редакції: строк дії ліміту кредитної лінії по 12.11.2017р. (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору.

За змістом договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-08122017 від 08.12.2017р. до  кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.4243), сторони домовились внести до кредитного договору наступні зміни: банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 104811384,65грн. Протягом дії кредитного договору ліміт кредитної лінії змінюється частковим погашенням кредиту до 12.05.2018 року.
Згідно з пунктом 2 договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-08122017 від 08.12.2017р. до  кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. сторони домовились викласти п.п. 2.1.1. – 2.1.3. кредитного договору в наступній редакції: існуючу у позичальника заборгованість за кредитом в сумі 104811384,65грн. сторони домовились вважати траншем 1, з наступними умовами кредитування: проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 20% річних. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених цим договором. 
Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 23% річних. Сторони домовились, що обов`язок позичальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладання угод про внесення змін і відбувається на підставі виключно цього договору. Після повернення (сплати) позичальником простроченого до сплати кредиту (або його частини), позичальник продовжує сплачувати за користування кредитом, строк сплати якого не є простроченим, проценти за користування кредитом. 
У період з 12.11.2017р. по 08.12.2017р. (включно) процентна ставка за неправомірне користування кредитом не нараховується та не сплачується. У період з 12.11.2017р. по 08.12.2017р. (включно) нараховується процентна ставка за користування кредитом у розмірі 20% річних. Кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах траншу 1 – 27.12.2017р. (включно). Строк кредитування продовжується автоматично на 1 місяць терміном до 12.05.2018р. (включно), за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів).
Відповідно до пункту 3 договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-08122017 від 08.12.2017р. до  кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. сторони домовились викласти п.2.5. кредитного договору в наступній редакції: строк дії ліміту кредитної лінії по 12.05.2018р. (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору.

11.06.2018р. сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.44-53), відповідно до пункту 1 якого сторони домовились викласти кредитний договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. в новій редакції.
Згідно термінів, що містяться в розділі 1 кредитного договору №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. (в редакції договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 від 11.06.2018р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.):
ліміт кредитної лінії – максимальний розмір суми всіх траншів, що можуть бути видані одночасно; 
транш –  кредит, наданий в межах ліміту кредитної лінії, на умовах, узгоджених сторонами у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування;
плата за кредит – плата, яка включає проценти за користування кредитом та комісійну винагороду, встановлюється банком та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором;
проценти – проценти встановлюються згідно умов, визначених у цьому договорі та у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. Під процентами сторони домовились розуміти як проценти за користування кредитом, так і проценти за неправомірне користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.1 вказаного кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 від 11.06.2018р. до кредитного договору про відкриття  кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р.) банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 104311384,65грн. 
Протягом дії договору ліміт кредитної лінії змінюється наступним чином:
Період часу	Розмір ліміту кредитної лінії	
з 12 липня 2018 року	104211384,65	
з 12 серпня 2018 року	104111384,65	
з 12 вересня 2018 року	104011384,65	
з 12 жовтня 2018 року	103911384,65	
з 12 листопада 2018 року	103811384,65	
12 грудня 2018	0,00	

Згідно з пунктом 2.2 договору (в редакції договору про внесення змін від 11.06.2018р.) кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів. Розмір суми отриманих траншів, по яких існують боргові зобов`язання, в будь-який момент дії цього договору не може перевищувати встановлений ліміт кредитної лінії. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування траншем, процентна ставка. Договори про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування є невід`ємними частинами цього договору. Позичальник зобов`язується отримати кошти в межах траншу, виконати всі обов`язки, що витікають зі змісту цього договору, і повністю погасити свої боргові зобов`язання у терміни (строки), встановлені відповідним договором про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. 
Існуючу у позичальника заборгованість за кредитом в сумі 104311384,65грн. сторони домовились вважати траншем 1 (далі – Транш 1), з наступними умовами користування кредитом:
Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 20,0% річних.
Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених договором.
Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 23,0% річних.
Сторони домовились, що обов`язок позичальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладання угод про внесення змін і відбувається на підставі виключно цього договору.
Після повернення (сплати) позичальником простроченого до сплати кредиту (або його частини), позичальник продовжує сплачувати за користування кредитом, строк сплати якого не є простроченим, проценти за користування кредитом.
Кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах траншу 1 – 10.07.2018р. (включно). Строк кредитування продовжується автоматично на 1 місяць терміном до 12.12.2018р. (включно), за умови відсутності у позичальника на момент закінчення строку кредитування прострочених сум кредиту, процентів, неустойки (пені, штрафів).
Строк кредитування за кожним траншем продовжується автоматично на 1 місяць терміном по 12.12.2018р. (включно) за умови своєчасного виконання зобов`язань по кредитному договору в частині сплати процентів та відсутності у позичальника порушеної справи про банкрутство.
Строк кредитування продовжується, якщо жодна із сторін за 10 календарних днів до настання терміну повернення кредиту не повідомить іншу сторону про відмову від автоматичного продовження строку кредитування.
Перебіг кожного наступного строку кредитування починається з останнього дня попереднього строку кредитування та закінчується через 1 місяць. У випадку, якщо останній день строку кредитування припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, останнім днем строку кредитування вважається останній банківський день напередодні, з якого і починається перебіг наступного строку кредитування.
При продовженні строку кредитування подальше кредитування позичальника здійснюється на діючих на момент продовження умовах, відповідно до кредитного договору та всіх договорів про внесення змін до нього. 
Під поняттям 1 місяць, слід розуміти період часу, що складає 30 календарних днів.  
Відповідно до пункту 2.3. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в межах окремого Траншу шляхом перерахування коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, вказаний у Договорі про надання Траншу в межах встановленого ліміту кредитування.
Строк дії ліміту кредитної лінії по 12 грудня 2018 (включно). При цьому строк кредитування, встановлений в межах кожного окремого траншу повинен закінчуватись не пізніше дати, вказаної у цьому пункті договору (пункт 2.5. кредитного договору).
Цілі кредитування. Позичальник зобов`язаний використати кредит виключно за цільовим призначенням, що визначається в договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (пункт 2.6. кредитного договору).
Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору, за користування кредитом в рамках встановлених траншів, позичальник повинен сплачувати банку проценти. Проценти нараховуються до повного погашення заборгованості по кредиту.
За користування кредитом в межах строку його погашення, позичальник сплачує проценти за користування кредитом. У випадку прострочення позичальником виконання зобов`язань по погашенню кредиту, банк надалі нараховує проценти за неправомірне користування кредитом на частину кредиту, що є простроченою до сплати та проценти за користування кредитом - на частину кредиту, строк сплати якої не настав. Якщо проценти за неправомірне користування кредитом встановлені Договором (в тому числі Договором про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування), банк нараховує проценти за користування кредитом до повного погашення заборгованості по кредиту.
Відповідно до пункту 4.2. кредитного договору розмір процентів за користування кредитом і процентів за неправомірне користування кредитом встановлюється у договорах про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. При цьому сторони домовились, що розмір процентів не може перевищувати максимальний розмір процентної ставки, який дорівнює 25% річних.
За приписами пункту 4.3 вказаного договору,  проценти нараховуються банком у розмірі, встановленому у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. Проценти нараховуються у валюті кредиту. При розрахунку процентів по заборгованості в національній  валюті використовується метод “факт/факт”, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод  “факт/360”, виходячи із  розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Банк нараховує проценти на кредит кожного дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня. Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються щомісячно 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а при настанні дати сплати (повернення) кредиту - в цю дату. Нарахування процентів за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями. При цьому сторони встановлюють, що зобов`язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими по 4 (четверте) число включно місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). 
Проценти, що нараховані за останній календарний місяць строку дії кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 4 календарних днів з дати вказаної в п.2.5. цього договору або п.5 договору про надання траншу. У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобов`язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні. Проценти, які нараховуються на кредит після настання кінцевого терміну його повернення (дата повернення кредиту, отриманого в межах траншу, або його останньої частини, згідно встановленого графіку погашення), сплачуються позичальником з наступного робочого дня, за датою виникнення простроченої заборгованості, і надалі щоденно, виходячи із залишку заборгованості на кінець попереднього операційного дня.
При цьому, якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування процентів за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця. Якщо договором встановлено проценти за неправомірне користування кредитом, то вони нараховуються щоденно, починаючи з дати наступної за датою погашення, яка визначена в договорі. Якщо дата погашення, яка визначена у договорі, припадає на вихідний та/або святковий день, то проценти за неправомірне користування кредитом, починають нараховуватись з першого робочого дня після дати погашення, яка визначена у договорі.
Пунктом 7.2. кредитного договору передбачено договірне списання. З метою своєчасного виконання позичальником боргових зобов`язань (строк виконання яких настав), позичальник доручає банку, а банк набуває право (але не зобов`язаний) здійснювати договірне списання коштів позичальника з поточного рахунку, а також з будь-якого іншого поточного рахунку позичальника, що відкритий та діє на дату укладання цього договору чи буде відкритий позичальнику в майбутньому. Договірне списання коштів банк проводить в першу чергу з поточного рахунку позичальника, валюта якого співпадає з валютою кредиту - в сумі, достатній для погашення боргових зобов`язань позичальника. 
Позичальник зобов`язався належним чином виконувати умови цього договору, у випадку, якщо в період дії цього договору відбудеться зміна стану або втрата хоча б одного із предметів забезпечення (майна або майнових прав, які передано в заставу (іпотеку) у відповідності до договорів забезпечення), позичальник зобов`язаний, в строк не пізніше 2 банківських днів після такої зміни стану або втрати предмету забезпечення повідомити про це банк, та надати всі необхідні документи, в разі зміни стану майна, чи запропонувати один із зазначених варіантів: або надання банку нового (іншого) чи додаткового майна та/або майнових прав в якості забезпечення (застави/іпотеки) або здійснення відновлення (у разі пошкодження) втраченого предмету забезпечення за власний кошт або здійснення виконання (сплати) в повному обсязі всіх боргових зобов`язань за цим договором. Якщо банк влаштує запропонований позичальником варіант, то він в письмовій формі повідомляє про це позичальника; в строк до 01.10.2018 передати в заставу банку електровізок ЭК-2, монтажний стіл для збору конструкцій, гравірувально-фрезерний стан, компресорна установка ВКП, тепловоз ТГМ-4 (пункти 8.2., 8.2.8., 8.2.12 кредитного договору).
Відповідно до пункту 10.1. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, передбачену цим договором, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною. При цьому збитки відшкодовуються стороною поза неустойку, передбачену даним договором.
Згідно з пунктом 10.2. кредитного договору за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки  Національного банку України, що діє у період прострочення, за кожен день прострочення. “У період з 12.05.2018 по 11.06.2018 (включно) пеня за несвоєчасне повернення сум кредиту та за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом не нараховується та не сплачується.”
Положеннями пунктів 10.4., 10.5. кредитного договору передбачено, що за невиконання прийнятих на себе зобов`язань позичальник сплачує штраф в наступних розмірах: 1% від розміру ліміту кредитної лінії за кожне порушення пунктів 8.2.8., 8.2.10., 8.2.12., 8.2.13 цього договору; 5% від розміру ліміту кредитної лінії за кожне порушення п.8.2.6 цього договору; 10000,00грн. за кожне порушення п.8.2.2. цього договору. У випадку, якщо банком застосована до позичальника неустойка у вигляді штрафу, останній сплачується позичальником протягом 5 банківських днів з дати виникнення обставин, які є підставою для застосування штрафу, на рахунок, номер якого негайно повідомляється банком позичальнику після його відкриття.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності). Договір діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування кредитом та до повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов`язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору. Сторони погодилися, що з укладенням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Всі спори між сторонами передаються на вирішення господарського суду (пункти 11.1, 11.3, 11.6, 11.7 кредитного договору). 
Договір про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. та всі договори про внесення змін та доповнень до нього підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, обставини пов`язані з виконанням зобов`язань, які виникли з кредитного договору №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. було предметом розгляду судом в межах справи №905/802/19.
Так, Публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” звернулось до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “Вістек” за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013 у розмірі 121560930,31грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 24.03.2020р. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2020р. у справі  №905/802/19 (т.18 а.с.147-172) позов Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”  до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” про стягнення заборгованості в сумі 121560930,31грн. задоволено частково; закрито провадження у справі №905/802/19 за позовом Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” процентів у сумі 15294,67грн., у зв`язку із відсутністю предмету спору; стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК”  на користь Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” заборгованість  за кредитом у розмірі  94910853,99грн., заборгованість  за процентами у розмірі 8540732,48грн,  пеню по кредиту у розмірі 11622949,49грн., пеню  за   несвоєчасну сплату строкових процентів в розмірі 38332,74грн., 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів в розмірі 3194,40грн., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 1522510,95грн.,  інфляційні втрати за несвоєчасну сплату строкових процентів в 4325,41грн., штрафу у розмірі 1040113,85грн.,  судовий збір в розмірі 672350,00грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено. 
02.11.2020р. господарським судом Донецької області видано наказ про примусове виконання рішення від 24.03.2020р. у справі №905/802/19 (т.18 а.с.173).
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України    обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини, встановлені в рішенні господарського суду Донецької області від 24.03.2020р. у справі №905/802/19 мають преюдиціальне значення та повторного доведення не потребують. 
Отже, не підлягають доведенню знову, наступні обставини:
пов`язані з виконання банком зобов`язань по кредитному договору;
пов`язані з невиконанням боржником зобов`язань по кредитному договору станом на 12.12.2018р. на суму 94910853,99грн.;
пов`язані з наявністю заборгованості по процентам  станом на 01.08.2019р. на суму 8540732,48грн., нараховані банком за неправомірне користування кредитом; 
пов`язані з наявністю заборгованості по пені по кредиту за період з 13.12.2018 по 08.04.2019р. на суму 11622949,49грн.;
пов`язані з наявністю заборгованості з інфляційних втрат за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 1522510,95грн. за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р.;
пов`язані з наявністю заборгованості з 3% річних за несвоєчасну сплату строкових відсотків  за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р. у розмірі 3194,40грн;
пов`язані з наявністю заборгованості з пені за несвоєчасну сплату строкових процентів  за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р. у розмірі 38332,74грн;
пов`язані з наявністю заборгованості з інфляційних втрат за несвоєчасну сплату строкових процентів за січень 2019 у розмірі 4325,41грн.;
пов`язані з наявністю заборгованості зі штрафу у розмірі 1040113,85 грн.
25.11.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексієм Вікторовичем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 02.11.2020р. №905/802/19 (т.18 а.с.174). 

З наявних в матеріалах справи пояснень кредитора, боржника та арбітражного керуючого вбачається, що в процесі примусового виконання рішення суду у справі №905/802/19 з боржника було стягнуто на користь кредитора 4273236,74грн. 
За розрахунком кредитора, кошти стягнуті з боржника під час примусового виконання рішення суду у справі № 905/802/19 в розмірі 4273236,74грн. були враховані кредитором в рахунок погашення заборгованості по процентам нарахованих за неправомірне користування кредитом, які були стягнуті у справі №905/802/19.
Отже, заборгованість за кредитним договором за рішенням суду №905/802/19 щодо якої кредитор просив суд визнати його вимоги до боржника, станом на момент відкриття провадження у справі про банкрутство, становить:
94910399,44грн. – заборгованість по кредиту;
4267495,74грн. - заборгованість по процентам (8540732,48грн. - 4273236,74грн);
11622949,49грн. - пеня по кредиту; 
38332,74грн. - пеня по процентам;
3194,40грн.- 3% річних нарахованих на проценти;
1522510,95грн. – інфляційні втрати по кредиту;
4325,41грн. – інфляційні втрати по процентам;
672350,00грн – судовий збір сплачений у справі №905/802/19.
Поряд з цим, кредитор, не заявляв грошових вимог  до боржника в частині штрафу у розмірі 1040113,85грн., стягнутого за рішенням суду у справі № 905/802/19.

Також, Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” було заявлено грошові вимоги до боржника, що виникли з вищевикладеного договору про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. та які були нараховані кредитором у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду № 905/802/19 у повному обсязі.
Так, кредитором до вимог, які виникли з рішення суду у справі № 905/802/19 додатково заявлено до визнання наступних грошових вимог на загальну суму 83112089,12грн. ,з яких:
34343873,18грн. – заборгованість по процентам (всього заявлено кредитором 38611368,92грн. - 4267495,74грн. (стягнуто за рішенням суду);
39485944,55грн. – пеня по кредиту (всього заявлено кредитором 51108894,04грн. – 11622949,49грн. (стягнуто за рішенням суду);
2692,76грн. – пеня по процентам ( всього заявлено кредитором 41025,50грн. – 38332,74грн. (стягнуто за рішенням суду);
224,39грн. – 3% по процентам (всього заявлено кредитором 3418,79грн. -3194,40грн. (стягнуто за рішенням суду);
9272281,98грн. – інфляційні втрати по кредиту (всього заявлено кредитором 10794792,93грн. – 1522510,95грн. (стягнуто за рішенням суду);
7072,26грн. – інфляційні втрати по процентам (всього заявлено кредитором 11397,67грн. – 4325,41грн. (стягнуто за рішенням суду).
Отже, загальна заборгованість заявлених грошових вимог до боржника за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. складає 196153647,29грн.

З матеріалів справи також вбачається, що в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р., між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі - іпотекодержатель) та  Приватним акціонерним товариством “Артемівський машинобудівний завод “Вістек” (перейменовано на Приватне акціонерне товариство “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” – надалі - іпотекодавець) було укладено наступні договори:
договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №15-94/19/100/13 від 25.10.2013р. (т.18 а.с.54-65) (зареєстрований в реєстрі №2535), відповідно до умов якого, в редакції договорів про внесення змін від 24.10.2014 №№15-94/19/100/13/1 (зареєстрований в реєстрі 1407); від 12.11.2015 №15-94/19/100/13-12112015/з5 (зареєстрований в реєстрі №1913); від 25.11.2016 №15-94/19/100/13-12112015/з5/1 (зареєстрований в реєстрі №1973); від 08.12.2017 №15-94/19/100/13-12112015/з5/2 (зареєстрований в реєстрі №1960); від 11.06.2018 №15-94/19/100/13-12112015/з5/3 (зареєстрований в реєстрі №667) (т.18 а.с.66-71), в іпотеку банку  передані об`єкти нерухомого майна боржника, перелік якого міститься в тексті договору, які сторонами оцінені  на загальну суму 101907000,00грн. (пункт 1.4 договору); 
договір застави транспортних засобів від 25.10.2013р. №15-94/19-101/13 (т.18 а.с.72-75) (зареєстрований в реєстрі №2537),  відповідно до умов якого, в редакції договорів про внесення змін від 24.10.2014 №15-94/19-101/13/1 (зареєстрований в реєстрі №1409); від 02.10.2013 №15-93/19-16/13-02102015/з1 (зареєстрований в реєстрі №1533); від 12.11.2015 №15-93/19-16/13-02102015/з1/1 (зареєстрований в реєстрі №1911); від 25.11.2016 №15-93/19-16/13-25112016/з1/1 (зареєстрований в реєстрі №1975); від 08.12.2017 №15-93/19-16/13-08122017/з1/2 (зареєстрований в реєстрі №1959); від 11.06.2016; 15-93/19-16/13-11062018/з1/3 (зареєстрований в реєстрі №670) (т.18 а.с.76-84), боржником було передано банку в заставу транспортні засоби, перелік яких зазначений в договорі та які оцінені сторонами на загальну суму  308913,63грн;
договір застави від 08.12.2017р. №15-93/19-16/13-08122017/з6 (т.18 а.с.85-88), відповідно до умов якого, в редакції договору про внесення змін від 11.06.2018 № 15-93/19-16/13-11062018/з6/1, боржником передано Банку в заставу основні засоби, які оцінені сторонами на загальну суму   152327,00 грн;
договір застави від 08.12.2017р. № 15-93/19-16/13-08122017/з/7 (зареєстрований в реєстрі 1962) (т.18 а.с.90-93), відповідно до умов якого, в редакції договору про внесення змін від 11.06.2018 № 15-93/19-16/13-11062018/з7/1 (зареєстрований в реєстрі №669) (т.18 а.с.94-112), боржником передано банку в заставу основні засоби, які оцінені сторонами на загальну суму   2845467,52грн; 
договір застави товарів в обороті від 25.10.2013р.  №15-94/19-99/13 (т.18 а.с.95-112), відповідно до умов якого, в редакції договору про внесення змін від 08.12.2017 №15-93/19-16/13-08122017/з3/4 (т.18 а.с.113-125), боржником було передано банку в заставу обладнання, яке оцінені сторонами на загальну суму  43964476,00грн;
договір застави товарів в обороті від 25.10.2013р.  №16-94/19-102/13 (т.18 а.с. 126-141), відповідно до умов якого, в редакції договорів про внесення змін від 24.10.2014 №15-94/19-102/13/1, від 12.11.2015 №15-93/19-16/13-12112015/з2; від 25.11.2016 №15-93/19-16/13-25112016/з2/1 від 08.12.2017 №15-93/19-16/13-25112016/з2/12; від 11.06.2018 №15-93/19-16/13-25112016/з2/3 (т.18 а.с.142-146) боржником передано банку в заставу обладнання, яке оцінені сторонами на загальну суму 29000000,00грн;
договір іпотеки з застереженням  про задоволення вимог іпотеко держателя від 22.05.2014р.  №15-94/19-10/14 (зареєстрований в реєстрі №773) (т.18а а.с.5-14), відповідно до умов якого, в редакції договорів про внесення змін від 24.10.2014 №15-94/19-10/14-1 (зареєстрований в реєстрі №1408); від 12.11.2015 №15-93/19-16/13-12112015/з4 (зареєстрований в реєстрі1912); від 25.11.2016 №15-93/19-16/13-25112016/з4/1 (зареєстрований в реєстрі №1974); від 08.12.2017 №15-93/19-16/13-25112016/з4/2 (зареєстрований в реєстрі №1961); від 11.06.2018 №15-93/19-16/13-25112016/з4/3 (зареєстрований в реєстрі №668) (т.18а а.с.15-26) в іпотеку Банку  передані об`єкти нерухомого майна боржника, перелік якого міститься в тексті договору, які сторонами оцінені на загальну суму  67620,00 грн (п.1.4 договору).
За таких обставин, матеріали справи свідчать про те, що боржником було передано банку (кредитору) в якості забезпечення виконання вимог за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. майно, обладнання, транспортні засоби, об`єкти нерухомості, товари в обороті, які оцінені сторонами  у відповідних договорах на загальну суму 178245804,15грн.

Разом з тим, в заяві про уточнення грошових вимог до боржника поданій Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до господарського суду Донецької області 21.07.2021р. кредитор зазначав, що в силу приписів  ч. 2 ст.  45 Кодексу України з процедур банкрутства у разі, якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатись як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. 
Крім того, кредитор зазначав, що суд повинен встановити, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві забезпечені заставою майна та розмір цих вимог незалежно від вартості цього майна за договором, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №902/492/17.
Оскільки вартість заставного майна в договорах застави визначалась за погодженням з боржником ще в 2013 році, тобто 8 років назад, то відповідно, на думку кредитора, в силу використання майна боржником, останнє знецінилось, зазнало амортизаційних втрат, а відтак вартість його змінилась. 
З метою визначення дійної вартості предметів забезпечення вимог банку, кредитор останній замовив проведення оцінки з визначення ринкової вартості всього заставного майна.
За результатами проведення суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою – підприємцем Глазирін Володимиром Федоровичем, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №20730000000000273 від 21.08.2014 та сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №710/19 від16.09.2019, термін дії сертифікату до 16.09.2022р., складено відповідний звіт від 21.07.2021р. (т.18а а.с.42-70).
       За висновком оцінювача, на підставі документів та інформації, наданих Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, розрахунків, виконаних згідно з методологією та стандартами, ринкова вартість майна   Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК”, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру (Артема), 6, що є забезпеченням за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. з ПАТ “Промінвестбанк”, становить загальну суму 62269729,00 грн (без ПДВ), з яких:
35646479,00грн. (без ПДВ) за договором іпотеки №15-94/19-100/13 від 25.10.2013р.;
116192,00грн. (без ПДВ) за договором іпотеки №15-94/19-10/14 від 22.05.2014р.;
1340364,00грн. (без ПДВ) за договором застави транспортних засобів № 15-94/19-101/13 від 25.10.2013р.;
1123407,00грн. (без ПДВ) за договором застави № 15-93/19-16/13-08122017/з7 від 08.12.2017р.;
22457055,00грн. (без ПДВ) за договором застави майна № 15-94/19-99/13 від 25.10.2013р. в редакції договору №15-93/19-16/13-08122017/з3/4 від 08.12.2017р.;
77832,00грн. (без ПДВ) за договором застави №15-93/19-16/13-08122017/з6 від 08.12.2017р.;
1508400,00грн. (без ПДВ) за договором застави товарів №15-94/19-102/13 від 25.10.2013р.  
Саме, виходячи із ринкової вартості майна, розрахованої суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою – підприємцем Глазиріним Володимиром Федоровичем у звіті від 21.07.2021р., що було переданого боржником банку в іпотеку, в заставу, банк вважав, що його вимоги слід включити в реєстр вимог кредиторів окремо, як забезпечені майном, на суму 62269729,00грн. 

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 статті 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
В частині 1 статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 1 статті 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За приписами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи той факт, що боржником не було надано суду доказів належного виконання зобов`язань щодо своєчасного та в повному обсязі повернення кредиту за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р., наявність заборгованості за кредитом в розмірі 94910853,99грн. встановлена рішенням суду у справі №905/802/19 та не спростовуються боржником, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК”  на суму заборгованості за кредитом у розмірі 94910853,99грн. обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до реєстру вимог кредиторів.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості  за відсотками за ставкою 23% річних відповідно до частини 2 статті  625 Цивільного кодексу України в сумі  38611368,92грн., колегія суддів зазначає наступне.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України, застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у статті 625 Цивільного кодексу України регулюванням відповідальності за порушення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за кредитним договором, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
Зважаючи на те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України й охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2010р. у справі №912/1120/16.
Отже, можливість стягнення процентів за неправомірне користування кредитом в іншому розмірі, ніж це передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, має визначатися окремим зобов`язанням (умовою договору) та не може ототожнюватися з розміром процентів, визначеним умовами договору за правомірне користування кредиту в порядку частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України.
Розглядаючи кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника на суму 38611368,92 грн процентів, місцевим господарським судом було встановлено, що  боржник,- Приватне акціонерне товариство “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” не виконав в повному обсязі грошові зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р. 
Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/802/19 встановлено, що боржник порушив строк повернення кредиту, оскільки не повернув усю суму кредиту у строк передбачений договором, а саме до 12.12.2018р.
Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 від 11.06.2018р.), за користування кредитом в рамках встановлених траншів, позичальник повинен сплачувати банку проценти. Проценти нараховуються до повного погашення заборгованості по кредиту. За користування кредитом в межах строку його погашення, позичальник сплачує проценти за користування кредитом. У випадку прострочення позичальником виконання зобов`язань по погашенню кредиту, банк надалі нараховує проценти за неправомірне користування кредитом на частину кредиту, що є простроченою до сплати та проценти за користування кредитом - на частину кредиту, строк сплати якої не настав. Якщо проценти за неправомірне користування кредитом встановлені Договором (в тому числі Договором про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування), банк нараховує проценти за користування кредитом до повного погашення заборгованості по кредиту.
У відповідності до пункту 2.2. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 від 11.06.2018р.), проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 20,0% річних. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру процентної ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених договором. Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що є простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки у 23,0% річних.
Відповідно до пункту 4.3. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень №15-93/19-16/13-11062018 від 11.06.2018р.), проценти, які нараховуються на кредит після настання кінцевого терміну його повернення (дата повернення кредиту, отриманого в межах траншу, або його останньої частини, згідно встановленого графіку погашення), сплачуються позичальником з наступного робочого дня, за датою виникнення простроченої заборгованості, і надалі щоденно, виходячи із залишку заборгованості на кінець попереднього операційного дня.
Отже, вищевикладені умови договору свідчать про те, що сторонами погоджено умови щодо нарахування процентів за неправомірне користування кредитом за ставкою 23% річних.
За таких обставин, оскільки порушення грошового зобов`язання по кредитному договору боржником встановлено, то відповідно після закінчення строку, на якій кредитором був виданий боржнику кредит, тобто після 12.12.2018р., боржник користується кредитом неправомірно, і саме за таке неправомірне користування сторонам в договорі передбачено нарахування процентів за ставкою 23% річних.  Тобто, нараховані кредитором проценти після 13.08.2018р. та до 14.12.2021р., тобто до  моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, є  за своєю правовою природою мірою відповідальності боржника за порушення строків повернення кредиту.
З огляду на викладене та перевіривши розрахунок кредитора процентів за неправомірне користування боржником кредитом, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про визнання обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості  за відсотками за ставкою 23% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в сумі  38611368,92грн.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості пеня по кредиту у розмірі 51108894,04грн., судова колегія зазначає наступне.
Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.4 ст.231 цього ж Кодексу, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Як було зазначено вище, пунктом 10.2. кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки  Національного банку України, що діє у період прострочення, за кожен день прострочення. “У період з 12.05.2018р. по 11.06.2018р. (включно) пеня за несвоєчасне повернення сум кредиту та за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом не нараховується та не сплачується”.
Як вбачається з розрахунку пені поданого кредитором, пеня останнім нараховується на суму кредиту за період з 13.12.2018р. по 14.02.2021р., при цьому, правомірність нарахування пені у розмірі 11622949,49грн. за період з 13.12.2018р. по 08.04.2019р., вже була перевірена судом в рішенні суду у справі №905/802/19 та стягнута з боржника.
Отже, в межах розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника дослідженню судом підлягає правомірність та правильність нарахування пені за період з 09.04.2019р. по 14.02.2019р.
Разом з цим, частина 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
При цьому, судова колегія зазначає, що частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04.12.2012р. у справі №17/034-11 та від 11.12.2012р. у справі №10/065-11.
Отже, нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, якщо інший строк не погоджений сторонами в договорі.
Зі змісту укладеного між кредитором та боржником кредитного договору в редакції від 11.06.2018р. вбачається, що  сторонами не було погоджено інший строк протягом, якого кредитор має право нараховувати пеню.
За наведених обставин, оскільки сторонами не було погоджено інший строк нарахування пені, застосуванню при визначенні розміру кредиторських вимог по пені, підлягають положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.
За розрахунком місцевого господарського суду здійсненим за період з 09.04.2019р. по 13.06.2019р., розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення кредиту, становить 6063893,47грн. Тобто, загальна сума пені за період з 13.12.2018р. по 13.06.2019р., яку кредитором правомірно включено до вимог, з урахуванням встановленого розміру пені в рішенні суду у справі №905/802/19, становить 17686842,47грн. 

Поряд з цим, з матеріалів справи також вбачається, що в письмових поясненнях поданих боржником до місцевого господарського суду 05.10.2021р. (т.18а а.с.218-221), останній просив суд застосувати до грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості по пені по кредиту у розмірі 51108894,04грн., строк позовної давності.
Згідно зі статтею 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
За приписами статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256  Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.
Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
З урахуванням викладеного суд зазначає, якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її застосування обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на звернення з вимогою про стягнення такої санкції виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Відповідно до пункту 1 частини другої статі 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.
Отже, з огляду на те, що нарахування господарських санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, то позовна давність спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.07.2019р. у справі № 911/1563/18, від 22.08.2019р. у справі № 914/508/17, від 11.11.2019р. у справі № 904/1038/19, від 11.02.2020р. у справі №916/612/19.
При цьому, судова колегія звертає увагу не те, що  законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р.  у справі №910/6379/14.
З наведеного випливає, що приписами частини шостої статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього строку, але такий строк, з урахуванням положень статей 251, 252 Цивільного кодексу України має бути визначений. При цьому, перебіг вказаного строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.
Зазначене стосується і строку позовної давності, який за своєю суттю є строком, згідно положень статті 256 Цивільного кодексу України, і також може бути збільшений за домовленістю сторін, але обов`язково повинен мати конкретно визначений період, зважаючи на положення статей 251, 252 Цивільного кодексу України.
Як було зазначено вище, зі змісту укладеного між кредитором та боржником кредитного договору в редакції від 11.06.2018р. не вбачається, що сторонами було погоджено відповідні положення  про збільшення строку позовної давності протягом якого кредитор має право стягувати пені.
Отже, дослідженню судом підлягає можливість застосування до вимог кредитора про стягнення пені за період з 09.04.2019р. по 13.06.2019р., наслідків строку позовної давності. 
Судова колегія зауважує, що до вимог про визнання банку кредитором на суму пені у розмірі 11622949,49грн., судом не досліджується питання щодо застосування строку позовної давності, оскільки щодо таких вимог прийнято судове рішення у справі №905/802/19.  
Разом з цим, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” від 30.03.2020р. №540-IX внесені доповнення до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Закон України №540-IX від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020р.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” №211 від 11.03.2020р. установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин. Станом на теперішній час, строк дії карантину, не закінчився.  
За наведених обставин, строк позовної давності до вимог кредитора про включення до складу кредиторських вимог пені за період з 09.04.2019р. по 13.06.2019р., на момент звернення кредитора із заявою про визнання його грошових вимог, не сплив, у зв`язку із чим,  місцевим господарським судом було обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про  визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості  по пені за кредитом у розмірі 17686842,47грн. такими, що підлягають визнанню судом з включенням до реєстру вимог кредиторів, решта вимог в сумі 33435053,06грн. правомірно відхилені судом, оскільки нараховані поза межами строку передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.   

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості боржника по пені по відсоткам по 12.12.2018р. включно у розмірі 41025,50грн., судова колегія зазначає наступне. 
Зі змісту заяви з грошовими вимогами до боржника вбачається, що кредитором нарахована пеня по строковим відсоткам, які були нараховані останнім за користування кредитом до 12.12.2018р. З довідки – розрахунку заборгованості по пені по відсоткам, наданої кредитором, вбачається, що останній здійснив нарахування пені за період з 13.12.2018р. по 19.02.2019р. на суму відсотків у розмірі 682540,62грн. з подальшим зменшенням цієї суми 31.01.2019р.  до 432540,62грн. та 20.02.2019р. відбулось повне погашення відсотків.
Разом з цим, з рішення господарського суду Донецької області у справі №905/802/19 вбачається, що кредитором до стягнення з боржника було заявлено пеню за несвоєчасну сплату процентів  в розмірі 245604,04грн. за період з 13.12.2018р. по 08.04.2019р. 
При цьому, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок, дійшов висновку,  що пеня  за   несвоєчасну сплату строкових процентів підлягає стягненню в розмірі 38332,74грн. за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р.
За таких обставин, судом в межах справи №905/802/19 вже було вирішено питання щодо розміру пені за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р.
З огляду на вищевикладене та врахувавши розрахунок пені за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018 по 19.02.2019, здійснений судом у справі № 905/802/19, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про  визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника на суму заборгованості  по пені за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018 по 19.02.2019 у розмірі 38332,74грн. обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до реєстру вимог кредиторів, а решта вимог у сумі 2692,76 грн, відхиляються.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості боржника по 3% річних по процентах у розмірі 3418,79грн., судова колегія зазначає наступне.
Зі змісту заяви з грошовими до боржника вбачається, що кредитором нараховані 3% річних по процентах, які були нараховані останнім за користування кредитом до 12.12.2018р. З довідки – розрахунку заборгованості по 3% річних по процентах, наданої кредитором, вбачається, що останній здійснив нарахування 3% річних за період з 13.12.2018р. по 19.02.2019р. на суму процентів у розмірі 682540,62грн. з подальшим зменшенням цієї суми 31.01.2019р.  до 432540,62грн. та 20.02.2019р. відбулось повне погашення процентів.
Разом з цим, з рішення господарського суду Донецької області у справі №905/802/19 вбачається, що кредитором до стягнення з боржника було заявлено 3% річних за несвоєчасну сплату процентів  у сумі 20467,00грн за період з 13.12.2018р. по 08.04.2019р. 
При цьому суд, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок, дійшов висновку, що 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів підлягають стягненню в розмірі 3194,40грн за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р. 
За таких обставин, судом в межах справи №905/802/19 вже було вирішено питання щодо розміру 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р.
З огляду на викладене та врахувавши розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р., здійснений судом у справі №905/802/19, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про  визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника на суму заборгованості  по 3% річних за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р. у розмірі 3194,40грн. обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до реєстру вимог кредиторів, а решта вимог у сумі 224,39 грн, відхиляються.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості боржника по інфляційним втратам по процентам у розмірі 11397,67грн., то суд виходить з наступного.
Зі змісту заяви з грошовими до боржника вбачається, що кредитором нарахована інфляція по строковим процентам, які були нараховані останнім за користування кредитом до 12.12.2018р. З довідки – розрахунку заборгованості по інфляції по процентам, наданої кредитором, вбачається, що останній здійснив нарахування інфляції за період з 13.12.2018р. по 19.02.2019р. на суму відсотків у розмірі 682540,62грн. з подальшим зменшенням цієї суми 31.01.2019р.  до 432540,62грн. та 20.02.2019р. відбулось повне погашення відсотків.
Разом з цим, з рішення господарського суду Донецької області у справі №905/802/19 вбачається, що кредитором до стягнення з боржника було заявлено інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів  в розмірі  51101,14грн.  за період з 13.12.2018р. по 28.02.2019р.  При цьому суд, здійснивши перерахунок, дійшов висновку, що інфляційні втрати за несвоєчасну сплату строкових процентів підлягають  стягненню в розмірі в 4325,41грн. за січень 2019року.
За таких обставин, судом в межах справи №905/802/19 вже було вирішено питання щодо розміру інфляційних втрат за  несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р.
З огляду на викладене та врахувавши розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р., здійснений судом у справі № 905/802/19, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про  визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника  на суму заборгованості  по інфляційним втратам за несвоєчасну сплату строкових процентів за період з 17.12.2018р. по 19.02.2019р. у розмірі 4325,41грн. обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до вимог кредиторів, а решта вимог у сумі 7072,26грн. підлягають відхиленню.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості боржника по інфляційним втратам  по  кредиту у розмірі 10794792,93грн. за період з 01.01.2019р. по 31.01.2021р., судова колегія зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").
Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.  
У  випадку  часткового погашення заборгованості, інфляційні нараховуються на  залишкову суму основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019р. у справі № 924/312/18.
Як встановлено судом, кредитором заявлені вимоги на загальну суму 10794792,93грн., при цьому в уточненій довідці-розрахунку заборгованості суми збільшення заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції, кредитор здійснив розрахунок інфляційних втрат на суму 9779739,34 грн., в яку також включені інфляційні втрати по кредиту, стягнуті за рішенням суду у справі № 905/802/19 на суму 1522510,95грн. Отже, суду слід перевірити правильність нарахування кредитором інфляційних втрат по кредиту щодо решти суми. 
Здійснивши перевірку правильності здійсненого кредитором розрахунку інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок наданий в уточненій довідці-розрахунку заборгованості суми збільшення заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції, є вірним.
З огляду на викладене та врахувавши розрахунок інфляційних втрат по кредиту, здійснений судом у справі № 905/802/19, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника  на суму заборгованості  по інфляційним втратам  по кредиту за період з 01.01.2019р. по 31.01.2021р. у розмірі 9779739,34грн. обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню судом з включенням до вимог кредиторів, а решта вимог у сумі 1015053,59грн. підлягають відхиленню.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника в частині заборгованості боржника по судовому збору сплаченому кредитором при розгляді справи №905/802/19 у розмірі 672350,00 грн, та пов`язані зі сплатою судового збору за подання заява з кредиторськими вимогами у розмірі 4540,00грн. 

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” про визнання його кредитором Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК”, а саме:
94910399,44грн. – заборгованість по кредиту;
38611368,92грн.- заборгованість по процентам;
17686842,47грн. - пеня по кредиту; 
38332,74грн. - пеня по процентам;
3194,40грн.- 3% річних нарахованих на проценти;
9779739,34грн – інфляційні втрати по кредиту;
4325,41грн. – інфляційні втрати по процентам;
672350,00грн – судовий збір сплачений у справі №905/802/19; 
4540,00грн. – судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами;  решта вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до боржника підлягають відхиленню.

Крім того, як було зазначено вище, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-16/13 від 25.10.2013р., між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі - іпотекодержатель) та  Приватним акціонерним товариством “Артемівський машинобудівний завод “Вістек” (перейменовано на Приватне акціонерне товариство “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” – надалі - іпотекодавець) були укладені  відповідні договори іпотеки та застави. 
Оцінена вартість предметів застави за умовами договорів становить 178245804,15грн. 
Як під час розгляду справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи, кредитор просив суд визнати його вимоги забезпечені заставою на суму 62269729,00грн. 
Обґрунтовуючи підстави для визнання грошових вимог, які забезпечені заставою майна боржника в заявленій сумі кредитор посилався на те, що  вартість заставного майна в договорах застави визначалась за погодженням з боржником ще в 2013 році, тобто 8 років назад, то відповідно, на думку кредитора, в силу використання майна боржником, останнє знецінилось, зазнало амортизаційних втрат, а відтак вартість його змінилась, отже за наведених обставин, при розрахунку вартості предмета застави слід керуватись результатами проведеної оцінки від 21.07.2021р. відповідно до якої ринкова вартість заставного майна складає 62269729,00грн. 

Судова колегія зазначає, що за змістом статті 1 Кодексу України з процедури банкрутства  забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №902/492/17 визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань, зокрема статей 572, 575, 589 Цивільного України, Законів України “Про заставу”, Закону України “Про іпотеку”.
Згідно з статтею 572 та частиною першою статті 576 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Предметом застави можуть бути майно та майнові права, а також майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення (частини перша, друга статті 4 Закону України "Про заставу").
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку",  іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною першою статті 583 Цивільного кодексу України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель), та статті 1 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.
Судом встановлено, що в даній справі, заставодавцем та іпотекодавцем є сам боржник, який передав Банку в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань по кредитному договору, об`єкти нерухомості, транспорті засоби, майно, обладнання, товари в обороті. 
За положеннями частини другої статті 589 Цивільного кодексу України, статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
Із урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2018р. у справі № 902/492/17, сформувала позицію відповідно до якої, якщо  кредитор забезпечений, то його вимоги є повністю забезпеченими на всю суму вимог, які у нього існують до боржника, незалежно від вартості предмета забезпечення, яка визначена у договорі.
Разом з цим, після введення в дію Кодексу з процедур банкрутства нормативне регулювання щодо визначення розміру вимог забезпеченого кредитора дещо змінилося. 
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.06.2020р. у справі № 905/2028/18, суд вказав, що вимоги забезпеченого кредитора обмежуються договірною вартістю предмета забезпечення.
Так, абзацом 2 частини другої статті 45 Кодексу України з процедури банкрутства  передбачено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.
Законодавцем в абзаці 3 частини другої статті 45 Кодексу України з процедури банкротства визначено, що забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.
Частиною дев`ятою статті 45 Закону про банкрутство визначено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.
За змістом частини шостої статті 64 Кодексу України з процедури банкрутства  вбачається, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.
За змістом норм Кодексу України з процедури банкрутства, забезпечений кредитор задовольняє свої вимоги до боржника за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, позачергово. Спрямування коштів, отриманих за рахунок майна банкрута, яке є предметом забезпечення, для погашення вимог інших кредиторів, якщо ще не виконані забезпечені цим майном зобов`язання боржника за основним зобов`язанням, суперечить положенням наведеного вище законодавства.
Отже, нормами Кодексу України з процедури банкрутства передбачені положення про те, що забезпечений кредитор розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави, а залишок вимог вважається незабезпеченим, за умови, що вартості застави недостатньою для покриття всієї вимоги, а також введено положення, якими надано право забезпеченого кредитора відмовитись від забезпечення.

Окрім викладеного, судова колегія враховує, що аналіз норм Кодексу України з процедури банкрутства, свідчить, що в процедурі розпорядження майном на стадії формування реєстру кредиторів не передбачено будь-якої оцінки майна для визначення його вартості. Відповідно до частини восьмої статті 45 КУзБП розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Лише у процедурі ліквідації до повноважень ліквідатора належить: визначення початкової вартості майна банкрута (частина перша статті 61 КУзБП); визначення початкової вартості продажу майна банкрута (частина перша статті 63 КУзБП); визначення початкової ціни як однієї з умов продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення) (частини перша, друга статті 75 КУзБП). 
У справі про банкрутство кінцева вартість заставного (іпотечного) майна для цілей проведення розрахунків із забезпеченим кредитором формується в момент його реалізації за наслідком якої з дотриманням вимог КУзПБ застава (іпотека) припиняється, а вимоги забезпеченого кредитора вважаються погашеними.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2021р. у справі   №904/1360/19 та враховується судом в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
З наведеного випливає, що визначення вартості предметів застави (іпотеки) в процедурі розпорядження майном на стадії формування реєстру кредиторів та визнання кредиторських вимог судом, на підставі ринкової вартості таких предметів визначеної суб`єктом оцінювання, не передбачено нормами чинного законодавства та не призведе до належного захисту прав кредитора, та може призвести до порушення балансу інтересів інших кредиторів та боржника, оскільки тільки за результатами реалізації заставного майна, достеменно можна буде встановити чи задоволені вимоги кредитора повністю або частково, за рахунок такого майна.   
За наведених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо необхідності визначення вартості предметів застави на підставі здійсненої оцінки ринкової вартості майна у процедурі розпорядження майном.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 04.02.2021р. у справі №904/1360/19, колегія суддів зазначає, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого  забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорах застави (іпотеки).

Разом з цим, судова колегія враховує, що суд, який розглядає вимоги забезпеченого кредитора, зобов`язаний встановити розмір вимог кредитора, які  можуть бути забезпечені заставою.
Як було зазначено вище, вимоги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК”, складають загальну суму 161706552,72грн.  та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів на цю ж суму.  
Враховуючи вищевикладене, визнані судом вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Приватного акціонерного товариства “Машинобудівний завод “ВІСТЕК” на загальну суму 161706552,72грн. є забезпеченими повністю, оскільки вартість предметів забезпечення (іпотеки) оцінена сторонами у відповідних договорах на загальну суму 178245804,15грн. та включаються  до реєстру вимог окремо. Сума вимог у розмірі 4540,00грн. сплачена кредитором за подання заяви з кредиторськими вимогами включається до першої черги.

Відповідно  до  статті  74  Господарського  процесуального  кодексу  України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона  посилається  як  на  підставу  своїх  вимог  або  заперечень.
Згідно  зі  статтею  86  Господарського  процесуального  кодексу  України  суд  оцінює  докази  за  своїм  внутрішнім  переконанням,  що  ґрунтується  на  всебічному,  повному,  об`єктивному  та  безпосередньому  дослідженні  наявних  у  справі  доказів.  Жодні  докази  не  мають  для  суду  заздалегідь  встановленої  сили.  Суд  оцінює  належність,  допустимість,  достовірність  кожного  доказу  окремо,  а  також  достатність  і  взаємний  зв`язок  доказів  у  їх  сукупності.
Аналізуючи  питання  обсягу  дослідження  доводів  скаржника  та  їх  відображення  у  судових  рішеннях,  питання  вичерпності  висновків  суду,  суд  апеляційної  інстанції  ґрунтується  на  висновках,  що  їх  зробив  Європейський  суд  з  прав  людини  у  справі  "Проніна  проти  України"  (Рішення  ЄСПЛ  від  18.07.2006).  Зокрема,  ЄСПЛ  у  своєму  рішенні  зазначив,  що  пункт  1  статті  6  Конвенції  зобов`язує  суди  давати  обґрунтування  своїх  рішень,  але  це  не  може  сприйматись  як  вимога  надавати  детальну  відповідь  на  кожен  аргумент.
За  наведених  обставин,  враховуючи  межі  перегляду  рішення  місцевого  господарського  суду,  визначені  частиною  1  статті  269  Господарського  процесуального  кодексу  України,  колегія  суддів  вважає,  що  при  прийнятті  оскаржуваного  рішення  місцевий  господарський  суд  забезпечив  дотримання  вимог  чинного  законодавства  щодо  всебічного,  повного  та  об`єктивного  дослідження  всіх  фактичних  обставин  справи,  дав  належну  правову  оцінку  наявним  у  матеріалах  справи  доказам,  через  що  підстави  для  його  скасування  відсутні.
Доводи  апеляційної  скарги  не  знайшли  свого  підтвердження  при  перегляді  оскаржуваного  рішення  в  апеляційному  порядку  та  відхиляються  судовою  колегією  апеляційної  інстанції  за  необґрунтованістю,  у  зв`язку  з  чим  апеляційна  скарга  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”   ПАТ “НАК “Нафтогаз України“ не  підлягає  задоволеннюдо задоволення,  ухвалу господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 з  урахуванням  меж  їїйого  перегляду,  визначених  частиною  1  статті  269  Господарського  процесуального  кодексу  України,  слід  залишити  без  змін.
Вирішуючи  питання  розподілу  судових  витрат,  суд  апеляційної  інстанції  керуючись  положеннями  статті  129  Господарського  процесуального  кодексу  України  покладає  витрати  за  подання  апеляційної  скарги  на  апелянта.
Керуючись  ст.ст.  254,  269,  270,  273,  п.  1  ч.  1  ст.  275,  ст.  276,  ст.  282  Господарського  процесуального  кодексу  України,  Східний  апеляційний  господарський  суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”  залишити  без  задоволення.
Ухвалу господарського суду Донецької області (попереднє засідання) від 24.12.2021р. у справі №905/3/21 залишити без змін.
Повний текст постанови складено 26 травня 2022р.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження передбачено статтями 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна