ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/420/21
Провадження № 22-ц/4820/36/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Гриньова А. М.,
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
в режимі відеоконференції представника відповідача ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року (суддя Стефанишин С. Л.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :
У січні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 18 грудня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці П. Мирного у бік вулиці Лісогринівецької у місті Хмельницькому, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та на вулиці Кармелюка навпроти заїзду до будинку № 2 по вулиці П. Мирного допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Вартість відновлювального ремонту автомобіля і завданих йому матеріальних збитків складає 48050 грн. Страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування. Крім того, зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження майна, змушений докладати зусилля для організації своєї роботи та побуту сім`ї. Моральну шкоду оцінює в 20000 грн.
       Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 і АТ «СК «ІНГО» на відшкодування матеріальної шкоди 48050 грн, моральної шкоди - 20000 грн.
       Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року про виправлення описки позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «СК «ІНГО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 27346,29 грн, 337,88 грн судових витрат, всього 27684,17 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у сумі 2250 грн.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року стягнуто з АТ «СК «ІНГО» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у сумі 2250 грн. 
АТ «СК ІНГО», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди і судових витрат, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «ІНГО». Посилається на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права. Зазначає, що страхова компанія не є безпосереднім завдавачем шкоди і має права та обов`язки, передбачені договором і законом. Суд не взяв до уваги те, що позивач не звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування протягом 30 днів з часу повідомлення про ДТП, у зв`язку з чим йому було відмовлено у виплаті відшкодування за страховим випадком. 
        ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у позові до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що сума майнової шкоди, яка стягнута із страхової компанії, визначена з урахуванням фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, а позовні вимоги заявлені щодо стягнення фактично завданої шкоди. Суд критично оцінив розмір таких витрат у зв`язку з відсутністю представника відповідача при отриманні документів і не звернув увагу на те, що розрахунок фактичних витрат відповідає ремонтній калькуляції страховика. 
У відзиві представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилається на необґрунтованість доводів апеляційних скарг. 
У засіданні апеляційного суду кожен з учасників судового процесу підтримав свою апеляційну скаргу.
ОСОБА_3 і його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. 
Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди фактично не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
Суд першої інстанції правильно установив, що 18 грудня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 у напрямку від вулиці П. Мирного у бік вулиці Лісогринівецької у місті Хмельницькому, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із транспортним засобом «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . 
Позивач є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 52).
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 січня 2020 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (а.с. 7-10). 
Відповідно до страхового поліса № АМ8842471 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована АТ «СК «ІНГО». Страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 грн, за шкоду майну - 100000 грн, розмір франшизи - 0 грн (а.с. 38).
19 грудня 2018 року ОСОБА_1 повідомив АТ «СК «Інго» про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі чого був проведений огляд транспортного засобу (а.с. 39-41).
Відповідно до рахунку та ремонтної калькуляції № 1845893 від 28 грудня 2018 року майнова шкода, заподіяна позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Trasporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахування зношення запчастин становить 27346,29 грн (а.с. 14-20).
04 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 58).
У виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено на підставі пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 13, 59).
Згідно з рахунком-фактурою № 22 від 13 лютого 2019 року, накладною № 2 від 13 лютого 2019 року, наданих ОСОБА_1 , вартість запчастин складає 48050 грн (а.с. 11-12). 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов до АТ «СК «ІНГО», суд першої інстанції виходив з того, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум повинен відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про те, що у страховика винної у ДТП особи не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування відповідно до пп. 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 цього Закону, не заслуговують на увагу з таких підстав.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). 
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961 IV у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом статей 28, 29 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пп. 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-IV ).
Підпункт 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідки пропуску річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентної виплати.
Проте ні Закон № 1961-IV, ні ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову, як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
При відмові страховика у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку потерпіла особа має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, який апеляційний суд враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.
При цьому колегія суддів враховує також те, що із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «ІНГО» після винесення 31 січня 2020 року Хмельницьким апеляційним судом постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України, щодо ОСОБА_3 .
З урахуванням наведеного апеляційна скарга АТ «СК «ІНГО» задоволенню не підлягає.
Відмову в позові до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди суд мотивував недоведеністю розміру фактичних витрат на ремонт транспортного засобу, оскільки при виписці накладної і рахунку-фактури представник відповідача був відсутній.
Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Згідно з частинами 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Такий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17.
На підтвердження витрат на придбання запчастин для ремонту автомобіля позивач надав рахунок-фактуру № 22 від 13 лютого 2019 року та накладну № 2 від 13 лютого 2019 року, відповідно до яких вартість отриманих ОСОБА_1 запчастин складає 48050 грн.
Рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, який передбачає виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари чи надані послуги. Факт отримання товарів (послуг) підтверджується накладною продавця. 
Відповідно до ремонтної калькуляції № 1845893 від 28 грудня 2018 року, складеної АТ «СК «ІНГО», вартість запчастин, необхідних для відновлювального ремонту належного позивачеві автомобіля, складає 50236,42 грн (а.с. 54-57). 
Найменування запчастин у рахунку-фактурі і накладній, наданих ОСОБА_1 , та ремонтній калькуляції страхової компанії є ідентичними. Проте страховик відповідно до вимог діючого законодавства виплатив витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Висновок суду про недоведеність розміру завданої шкоди не ґрунтується на законі.
На спростування цих документів відповідач будь-яких доказів не надав.
Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Діючим законодавством не передбачена обов`язкова присутність винної особи при придбанні потерпілим запчастин для відновлювального ремонту автомобіля. 
Апеляційний суд вважає доведеним розмір матеріальної шкоди на суму 50236,42 грн і погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у межах заявлених ним вимог 48050 грн.
У зв`язку з тим, що із АТ «СК «ІНГО» стягнуто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, у сумі 27346,29 грн, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 , складає 20703, 71 грн (48050 грн - 27346,29 грн).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
На підставі пункту 13 статті 141 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат. 
Документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог (34,8%) у сумі 292,60 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
Не відповідає вимогам ЦПК України стягнення судом з одного відповідача АТ «СК «ІНГО» на користь другого відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у сумі 2250 грн.
Оскільки питання про судові витрати вирішувалось ухваленням додаткового рішення у справі, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року також підлягає скасуванню.
За подання апеляційної скарги, яка задовольняється апеляційним судом, позивач сплатив 1261,20 грн (а.с. 129).
Витрати ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу складають 7500 грн (а.с. 75-77).
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову до ОСОБА_3 та необхідністю покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, різницю цих витрат у сумі 3628,80 грн (7500 грн х 65,2% = 4890 грн - 1261,20 грн) потрібно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 . 
Рішення суду в частині задоволення позову до АТ «СК «ІНГО» про відшкодування матеріальної шкоди та в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно залишити без змін. 

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року в частині відмови в позові до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення судових витрат з ОСОБА_1 і додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на відшкодування матеріальної шкоди 20703 грн 71 коп. (двадцять тисяч сімсот три грн 71 коп.) і судовий збір у сумі 292 грн 60 коп. (двісті дев`яносто дві грн 60 коп.).
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2021 року в частині задоволення позову до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування матеріальної шкоди та в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 і Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування моральної шкоди залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю судових витрат у сумі 3628 грн 80 коп. (три тисячі шістсот двадцять вісім грн 80 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 01 червня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта