ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року 

справа № 711/5199/21		
провадження № 22-ц/821/775/22		
категорія: 304070000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи: 
позивач - приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», 
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шимановського Артема Володимировича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2022 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі головуючої судді Позарецької С. М., повний текст рішення складено 16 квітня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

18 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту. 
Позовна заява мотивована тим, що ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». 
Враховуючи, що у квартирі АДРЕСА_1 встановлений квартирний прилад обліку теплової енергії, то відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22 червня 2017 року, споживач щомісяця зобов`язаний передавати показання вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.
Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.
Відповідач, який є споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання по     кв. АДРЕСА_1 , встановивши квартирний прилад обліку теплової енергії, в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», своєчасно не передавав показників даного приладу обліку виконавцеві комунальних послуг, що підтверджується листом-розрахунком 10007137.
Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та, які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.
Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді, шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.
На момент передачі відповідачем показників квартирного обліку теплової енергії (січень 2020 р.) початкові показники лічильника становили 48 ГДж (гігаджоулів). Відповідно до Акту розпломбування лічильника квартирного обліку теплової енергії від 03 червня 2021 року початкові показники лічильника квартирного обліку теплової енергії квартири АДРЕСА_1 становлять 52,4 ГДж (гігаджоулів).
Позивач, керуючись п. п. 12, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630, на підставі показань, переданих відповідачем, у січні 2020 року здійснив перерахунок нарахувань за опалення шляхом коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом збільшення обсягів спожитої споживачем послуги, що підтверджується листом-розрахунком по О/Р 10007137.
З 01 липня 2020 року, у зв`язку з тим, що відповідачем не було надано належних документів про проведення повірки лічильника по гарячому водопостачанню, нарахування за послугу гарячого водопостачання по квартирі АДРЕСА_1 було переведено на норму; у подальшому нарахування за дану послугу здійснювалися згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, а саме, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.
У разі, якщо споживач вчасно не подав показники лічильника обліку гарячого водопостачання, то згідно з п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, плата за послуги нараховується за нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири, з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Після проведення періодичної повірки приладів розподільного обліку води, нарахування буде проводитись згідно до показників повірених лічильників води.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна   № 265836152 від 14 липня 2021 року, з 30 липня 2010 року одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач - ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 29 квітня 2010 року. 
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
З власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 31 січня 2013 року підписано Договір № 486/8 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладено на 1 рік.
Відповідно до п. 31 Договору № 486/8 він вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не подавалось. 
Згідно до п. 37 Договору позовна давність за вимогами про стягнення зі Споживача заборгованості за отримання послуг встановлюється тривалістю у 5 років.
Крім того, щодо періоду виникнення спірної заборгованості до укладення 31 січня 2013 року договору № 486/8 позивач зазначає наступне: обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7., п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Стаття 9 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 9 договору № 486/8 від 31 січня 2013 року розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідач з січня 2013 року не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01 липня 2021 року складає 25 118 грн 96 коп., що підтверджується листом-розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_2 .
Позивач вказує, що відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання, тому, як на його думку, це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. 
Вказана вище квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з додержанням встановлених законом вимог. Підведення централізованого опалення до стояка у межах квартири відповідача свідчить про виконання послуг позивачем. 
Крім того, відповідачеві на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 7 795 грн 85 коп. та 3 % річних, що становить 1 765 грн 09 коп.
За наведених обставин позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 25 118 грн 96 коп., інфляційну складову боргу - 7 795 грн 85 коп., 3% річних - 1 765 грн 09 коп., а всього - 34 679 грн 90 коп., а також сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Шимановського А. В. про передачу справи до Черкаського районного суду Черкаської області відмовлено.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення - 21 844 грн 48 коп., заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 3 274 грн 48 коп.; інфляційні - 7 795 грн 85 коп., 3 % річних - 1 765 грн 09 коп., судовий збір - 2 270 грн 00 коп., а всього - 36 949 грн 90 коп.
Рішення мотивовано тим, що відповідач є власником квартири, АДРЕСА_1 , також він є стороною договору № 485/8 від 31 січня 2013 року на підставі якого отримує послуги з тепловодопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», має відкритий о/р НОМЕР_2 , але ухиляється від перерахування повної і своєчасної щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Даний розрахунок не спростований відповідачем. 
Під час розгляду справи судом також не встановлено обставин про те, що договір    № 485/8 визнаний недійсним, розірваним чи припиненим.
Щодо застосування строку позовної давності, про яке ставилося питання представником відповідача, то судом дане клопотання було відхилене оскільки із розрахунку заборгованості по О/Р № 10007137 вбачається, що відповідач частково здійснював оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання (липень 2013 р., грудень 2013 р., серпень 2014 р., березень 2019 р.) у значно більшому розмірі, ніж поточні нарахування в місяці, коли позивачем взагалі не здійснювалися нарахування із-за неопалювального сезону, а відтак - підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за теплопостачання немає, оскільки відповідач, хоч і не в достатній мірі, але здійснював часткову оплату спожитих ним послуг, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачем.
Тому, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, а заперечення відповідача проти позову, в свою чергу є безпідставними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 04 травня 2022 року, представником ОСОБА_1 - адвокатом Шимановським А. В., з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, порушено питання про скасування оскаржуваного судового рішення з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до п. 11 Договору № 485/8 від 31 січня 2013 року, за наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії, справляння плати за нормативами (нормами) не допускається, крім випадків оплати спожитої теплової енергії за період проведення повірки засобів обліку. Скаржник переконаний, що позивачем не визначено способу надання показників, зокрема у приведеному договорі, не визначено спосіб їх передачі, а відповідачем кожного місяця телефоном повідомлялися показники лічильника позивачу, а ось чому позивачем не зафіксовано факт передачі показників ОСОБА_1 - залишається не відомим. На наявність вказаних недоліків, за переконанням скаржника, відповідальність повинен нести позивач.
Щодо обов`язку повірки засобів обліку води та теплової енергії, автором скарги зазначено, що відповідно до положень абз. 3 ст.4 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», цей обов`язок покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки, а відтак - не на ОСОБА_1 як споживача послуг, оскільки останній не є суб`єктом господарювання.
Матеріали справи також не містять даних про відсутність доказів того, що скаржник не надав доступ до засобу обліку. В свою чергу розрахунки заборгованості, зроблені позивачем, відповідачу не зрозумілі, крім того з чотирьох таблиць одна є непідписаною уповноваженою особою.
На ряду з викладеним у скарзі зазначено, що 17 грудня 2021 року представником позивача до місцевого суду було подано клопотання про передачу справи до Черкаського районного суду Черкаської області, оскільки відповідач зареєстрований в с. Мошни Черкаського району, а в силу приписів ч. 27 ЦПК України справа має розглядатися саме цим судом. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2022 року відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки, на думку суду, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність) позови, що виникають із приводу нерухомого мана, пред`являються за місцем знаходження майна. Водночас, в даному випадку спір не стосується майна, а є спором про стягнення боргу за надані послуги, які на сам перед прив`язані до споживача. Визначальним елементом є саме споживач. Якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), це є самостійною підставою для його скасування. 
Також, в апеляційній скарзі містяться доводи, що до не згоди скаржника з позицією суду про відмову у застосуванні строку позовної давності у відповідності до приписів ст. 261 ЦК України, який згідно п. 37 Договору визначений сторонами та становить 5 років. 
Зокрема, сама по собі часткова оплата боргу за надані послуги не є підставою для переривання строку позовної давності. Перебіг позовної давності за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості починається стосовно кожного місячного платежу окремо.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач відхилив доводи викладені в апеляційній скарзі, вказав на їх безпідставність та не обґрунтованість. Зазначив, що оскаржуване рішення є законним та умотивованим, виходячи з приписів законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та просив залишити його без змін, а подану апеляційні скаргу без задоволення. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07 червня 2022 року розгляд апеляційної скарги призначено на 08 червня 2022 року в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» покладений обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 листопада 2012 року № 374 (переоформлено рішенням від 29 грудня 2016 року № 2444) (а. с. 22).
Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 08 вересня 2021 року, отриманих судом 13 вересня 2021 року, відсутня інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 29).
На підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 29 квітня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за   № 265836152 від 14 липня 2021 року (а. с.15). 
ОСОБА_1 31 січня 2013 року підписано Договір № 486/8 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладено на 1 рік. Відповідно до п. 31 Договору № 486/8 він вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Згідно до п. 37 Договору позовна давність за вимогами про стягнення зі Споживача заборгованості за отримання послуг встановлюється тривалістю у 5 років (а. с.16-18).
Зі змісту листа-розрахунку по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2013 року не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01 липня 2021 року складає 25 118 грн 96 коп. 
Крім того, відповідачеві на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 7 795 грн 85 грн. та 3 % річних, що становить 1 765 грн 09 коп. (а. с. 6-8).
На момент передачі відповідачем показників квартирного обліку теплової енергії (січень 2020 року) початкові показники лічильника становили 48 ГДж (гігаджоулів). 
Відповідно до Акту розпломбування лічильника квартирного обліку теплової енергії від 03 червня 2021 року початкові показники лічильника квартирного обліку теплової енергії квартири АДРЕСА_1 становлять 52,4 ГДж (гігаджоулів) (а. с. 14).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника  ОСОБА_1   - адвоката Шимановського А. В. не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду в цілому відповідає.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Згідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії № 374 від 30 листопада 2012 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у   м. Черкасах (а. с. 22).
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Згідно вищенаведеного ПАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води.
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється саме ПАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , з яким 31 січня 2013 року підписано Договір № 486/8 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який укладено на 1 рік. 
Відповідно до п. 31 Договору № 486/8 він вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не подавалось, тому договір № 486/8 є дійсним.
З наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надає Черкаська ТЕЦ за адресою АДРЕСА_1 .
За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. 
Згідно до п. 37 Договору № 486/8 від 31 січня 2013 року, позовна давність за вимогами про стягнення зі Споживача заборгованості за отримання послуг встановлюється тривалістю у 5 років (а. с.16-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.
Позивач, звертаючись до суду із позовом, просив суд стягнути із відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з січня 2013 року по квітень 2021 року.
Із розрахунку заборгованості по О/Р №10007137 вбачається, що відповідач частково здійснював оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання (липень 2013 р., грудень 2013 р., серпень 2014 р., березень 2019 р.) у значно більшому розмірі, ніж поточні нарахування і в місяці, коли позивачем взагалі не здійснювалися нарахування із-за неопалювального сезону.
Відтак,  підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за теплопостачання немає, оскільки відповідач, хоч і не в достатній мірі, але здійснював часткову оплату спожитих ним послуг, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачем.
Отже, відповідач в межах позовної давності встановленої договором частково погашав зазначену заборгованість, тобто своїми діями перервали перебіг позовної давності.
Встановивши, що відповідач неодноразово частково сплачував житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про переривання відповідачем позовної давності, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.
Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду у справі № 464/2736/15-ц від 14 листопада 2019 року. Таким чином судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги в цій частині не є ґрунтовними.
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував те, що відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також, за непогодження з розрахунком наданим позивачем, свого розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості.
В контексті наведеного, а також за наявності фактів переривання позовної давності, які полягали у періодичній сплаті комунальних послуг, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь заявлений час прострочення. Отже, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованості за послуги з централізованого опалення - 21 844 грн 48 коп., заборгованості за послуги з гарячого водопостачання - 3 274 грн 48 коп.; інфляційних -      7 795 грн 85 коп., 3 % річних - 1 765 грн 09 коп., судового збору - 2 270 грн 00 коп., а всього - 36 949 грн 90 коп., яка утворилась у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати, є законним та обґрунтованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи сторони відповідача, приведені в тому числі і в апеляційній скарзі,  відносно того, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що своєчасність проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки покладається на суб`єкт господарювання, що здійснює обслуговування відповідних засобів, а не на споживача, водночас, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач не допускав уповноважених осіб до засобів обліку чи якось перешкоджав провести періодичну повірку, суд першої інстанції, врахувавши, зокрема вимоги ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» згідно до якої обслуговування та заміна вузлів розподільчого обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії здійснюється за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором, та наявний в матеріалах справи акт від 03.06.2021 складений ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно», яким зафіксовано розпломбування теплолічильника ULTRAHEAT на повірку, в присутності сина відповідача - ОСОБА_2 та ним же підписаний, обґрунтовано відхилив. 
У свою чергу, стверджуючи в скарзі про щомісячне повідомлення відповідачем позивача про показники лічильника та повідомлення про те, що в належній йому квартирі ніхто не проживає, а тому послуга фактично не сплачується, скаржник не надав належних та достовірних доказів в підтвердження наведених фактів.
Окремо судова колегія зазначає, що доводи скарги, що стосуються порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності), не заслуговують на увагу, оскільки позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна, зокрема гарячого водопостачання, надання послуг з централізованого опалення, має пред`являються за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шимановського Артема Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий                                                                                                  Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                            В. Г. Бородійчук  

                                                                                                                       О. В. Карпенко