Справа № 463/4630/16-ц                                 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В. 
Провадження № 22-ц/811/4127/21                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        15 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Колич Х.Б.;
адвоката Приходько Л.А. - представника АТ «Універсал Банк»;
адвоката Колішенко Л.С.- представника відповідача Біргера В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Приходько Людмили Аркадіївни, представника Акціонерного товариства «Універсал Банк», на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк»; в подальшому – «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за по індивідуальній додатковій угоді №BL 6212/BL6515-K від 22.07.2008 року у розмірі 179 012,70 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6 332, 40 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 142 082, 05 доларів США; відсотки 30 268, 81 доларів США; підвищені відсотки 329,44 доларів США; а також заборгованості по індивідуальній додатковій угоді №BL 6212/BL6515-K+ від 22.07.2008 року у розмірі 96 226, 33 доларів США, з них: заборгованість по сумі кредиту (у тому числі - і прострочена заборгованість) 91 154, 48 доларів США; відсотки 7 737, 56 доларів США; підвищені відсотки 225,25 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 22.07.2008 року було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 6212, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надавати згаданому відповідачу, як позичальнику, кредитні послуги в рамках ліміту, що дорівнює 283 000 доларів США, які останній повинен повернути не пізніше 01.07.2033 року. Згідно п.п. 1.1.1, 1.1.2. Генерального договору, умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги в межах цього Генерального договору оформлюється додаткової угодою до нього у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною цього договору. 
22 липня 2008 року між сторонами також було укладено додаткову угоду № BL 6212/BL6212-K до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 6212 - (індивідуальна угода), відповідно до п.1 якої Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 165 000, 00 доларів США на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. 
22 липня 2008 року між сторонами також було укладено і додаткову угоду № BL 6212/BL6248-KL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 6212 - (Індивідуальна угода), відповідно до п.1 якої Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 118 000, 00 доларів США на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. 
В подальшому між Банком та позичальником було укладено ряд додаткових угод до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 6212 від 22.07.2008 року, які змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, що відображено у розрахунках заборгованості.
В той же час, відповідач не виконав своїх зобов`язань по кредитному договору, в результаті чого у нього утворилася заборгованість, яка і є предметом позовних вимог. 
Зазначалося, що при визначенні суми позову позивачем бралася до уваги ринкова вартість майна, яке знаходиться в іпотеці, оскільки відповідач є майновим поручителем, а тому було вирішено подати позов до нього про стягнення заборгованості на суму не більшу, ніж ринкова вартість майна, що ним передане в іпотеку (том 1, а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено «за недоведеністю позовних вимог» (том 2, а.с. 106-110).

Дане рішення оскаржила представник Банку.
Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права (том 2, а.с. 129-137).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що наданий Банком розрахунок заборгованості відповідача «не відповідає умовам кредитного договору, а відтак не є достовірним доказом у справі», а оскільки «інших доказів щодо розрахунку заборгованості банком не надано», то «відсутні належні та допустимі докази щодо існуючої заборгованості». 
На думку колегії суддів, вищенаведені висновки зроблені судом за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак такі не відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується і не оспорюється) всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:
-22.07.2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 6212 (з подальшим укладенням до цього Генерального договору ряду додаткових угод), відповідно до умов якого Банк надав згаданому відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 283 000 доларів США, які останній повинен був повернути не пізніше 01.07.2033 року (том 1, а.с. 23-95);
-18.05.2015 року з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за вищезгаданим Генеральним договором надання кредитних послуг № ВL 6212 між Банком (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гофрон» було укладено договір поруки № ВL6212/ВL6212-К/1 (з подальшим укладенням до цього договору поруки ряду додаткових угод), за умовами якого згадане ТзОВ зобов`язується відповідати перед Банком за невиконання позичальником ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Генерального договору, в повному обсязі: як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, і ця відповідальність є солідарною (том 1, а.с. 141-147);
-16.11.2018 року рішенням Господарського суду Львівської області у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ «Гофрон», за участі третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 , згаданий позов було частково задоволено: стягнуто з ТзОВ «Гофрон» на користь ПАТ «Універсал Банк» 6332,40 доларів США простроченої заборгованості по додатковій угоді № ВL6212/ВL6212-К від 22.07.2008 року; 50513,94 доларів США дострокового стягнення по кредиту та 2890,96 доларів США простроченої заборгованості по додатковій угоді №ВL6212/ВL6248-КL+ від 22.07.2008 року, а також 23243,77 грн судового збору(том 2, а.с. 148-164);
-15.04.2019 року постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» було залишено без задоволення, а вищезгадане рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2018 року – без змін (том 2, а.с. 165-173). 

Як вбачається з вищенаведеного, відповідач ОСОБА_1 брав участь у розгляді господарської справи за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ «Гофрон» (його інтереси в цій господарській справі та інтереси ТзОВ «Гофрон» представляла та ж сама представник – адвокат Колішенко Л.С.) і вищезгадане рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2018 року (яким встановлено заборгованість ТзОВ «Гофрон», як поручителя ОСОБА_1 , перед Банком у відповідному розмірі), ні ТзОВ «Гофрон», ні ОСОБА_1 не оскаржували, а відтак ця обставина (наявність такої заборгованості та її розмір) доказуванню не підлягає.
Про наявність в провадженні Господарського суду Львівської області справи за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ТзОВ «Гофрон», за участі третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 , було добре відомо суду першої інстанції (Личаківському районному суду міста Львова), який 15 березня 2017 року своєю ухвалою зупинив провадження у даній справі – до набрання законної сили судовим рішенням у вищезгаданій господарській справі (том 1, а.с. 158), однак при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було з`ясовано наслідки судового розгляду господарської справи, у якій судові рішення вже набрали законної сили.

Позивачем (Банком) не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 6212 (з урахуванням укладених до цього Генерального договору ряду додаткових угод), якими (розрахунками) господарськими судами мотивовано судові рішення, які вже набрали законної сили, про лише часткове задоволення позовних вимог Банку до ТзОВ «Гофрон», як поручителя ОСОБА_1 .

Матеріали справи також не містять жодних розрахунків зі сторони відповідача, які б спростовували правильність розрахунків господарських судів, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Відтак, за вищенаведених обставин у суду були відсутніми правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 у повному їх обсязі «за недоведеністю», а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового – про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу позовної заяви до суду позивачем сплачено 59 438 грн. 92 коп. судового збору (том 1, а.с. 5), а за подачу апеляційної скарги – 89 158 грн. 38 коп. судового збору (том 2, а.с. 128), а всього - 148 597 грн. 30 коп.
Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що до задоволення підлягають 39,11 % заявлених Банком позовних вимог.
39,11 % від 148 597 грн. 30 коп. складає 58 109 грн. 46 коп. судових витрат, які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника Акціонерного товариства «Універсал Банк», частково задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк») до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352; 04114, м. Київ, вулиця Автозаводська, 54/19): 
-6 332, 40 доларів США простроченої заборгованості по додатковій угоді №ВL6212/ВL6212-К від 22.07.2008 року; 
-50 513, 94 доларів США дострокового стягнення по кредиту;
-2 890, 96 доларів США простроченої заборгованості по додатковій угоді №ВL6212/ВL6248-КL+ від 22.07.2008 року, 
а всього: 59 737 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять сім) доларів США та 30 центів.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352; 04114, м. Київ, вулиця Автозаводська, 54/19) 58 109 (п`ятдесят вісім тисяч сто дев`ять) грн. 46 коп. в рахунок часткового відшкодування сплаченого судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 19 серпня 2022 року.

Головуючий:                                                                         Цяцяк Р. П.

Судді:                                                                                 Ванівський О.М.

                                                                                Шеремета Н.О.