Ухвала
іменем України 
28 червня 2022 року
м. Київ
справа № 210/3326/18
провадження № 51-1829 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області    від 02 липня 2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою та засуджено за частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади на строк 3 роки.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2022 року вказаний вирок суду першої інстанції від 02 липня 2021 року скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування зазначеної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на порушення вимог статті 419 КПК судом апеляційної інстанції, прокурор не конкретизує, які помилки, на його думку, було допущено судом при постановленні оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статті 412 КПК.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           

постановив:
 
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                     ОСОБА_3