КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                             
№ 22-ц/824/413/2022                                      
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

14 червня 2022року                                                                      місто Київ
                                                                                             справа № 759/18878/21
                              
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                  за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» АТП №5, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-
 
                                             В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:
стягнути з КП «Київпастранс» АТП №5 на його користь матеріальні збитки у сумі 250612 грн.
В мотивування вимог посилався на те, що згідно вироку Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року та ухвали Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, водій ОСОБА_2 , 17 грудня 2017 року близько 21.40 год., керуючи технічно справним автомобілем марки                   «БОГДАН 144.5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у другій смузі (крайній лівій) із наявних двох смуг його напрямку руху по проїзній частині вулиці Стеценка в місті Києві, зі сторони вулиці Сирецько-Садової у напрямку вулиці Газопровідної перед виконанням маневру лівого повороту був неуважним, завчасно не подав сигнал відповідним покажчиком повороту, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснюючи маневр - не надав дорогу зустрічному транспортному засобу «OPEL VІVARO»,                       д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Вказував, що своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_1 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_2 визнано винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання.
Зазначав, щозгідно висновку експерта №20 від 04 квітня 2018 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_3 складає 247612 грн. 
Відповідно до рахунку-фактури №СФ-00029 від 13 лютого 2018 року, дослідження матеріального збитку «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 складає 3000 грн.
Посилався на те, що згідно страхового полісу №АК/7914304 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27 листопада 2017 року відповідальність відповідача застраховано ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що ні він, ні його представник адвокат Мамедов В.Н. жодного повідомлення про дату, місце та час розгляду справи не отримували, тому не були обізнані коли буде відбуватися судове засідання та відповідно не приймали в ньому участі.
Зазначав, що 27 вересня 2021 року підготовче провадження було закрито, як це вказано в оскаржуваному рішенні, але протягом вказаного часу, вони були позбавлені можливості прийняти в ньому участь та внести зміни до позовних вимог в частині стягнення коштів на користь власника автомобіля «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 .
Вказував, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч.4 ст.208 ЦПК України, де зазначено, що заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, однак він не міг дати такої згоди, тому що взагалі не був повідомлений належним чином про стан розгляду справи та про те, що рішення буде прийматися заочно.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За правилами  ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява у частині стягнення матеріального збитку у вигляді ринкової вартості КТЗ до моменту пошкодження у розмірі 247612 грн., завданого власнику автомобіля марки «OPEL VІVARO», д.н.з. НОМЕР_2 , подана неналежним позивачем, а відтак не підлягає задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року  ОСОБА_2 визнановинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки та на підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» АТП № 5, ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) задовольнено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 38650 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
В іншій частині цивільного позову у задоволенні відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 процесуальні витрати за проведення експертиз, на користь держави у розмірі 8377,30 грн. 
Скасовано арешт з автомобіля марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіля «БОГДАН 144.5», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26грудня 2017 року.
Речові докази по справі: автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 повернуто законному володільцю  ОСОБА_3 , автомобіль «БОГДАН 144.5», д.н.з. НОМЕР_1  повернуто законному володільцю КП «Київпастранс».
Ухвали Київського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_2 та повернуто апеляційну скаргу представника ПАТ «СК «Універсальна» на вищезазначений вирок.
Постановою Верховного Суду від 12 травня 2020 року ухвалу Київського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги цивільного відповідача ПАТ «СК «Універсальна» на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019  року щодо ОСОБА_2 скасовано. Призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу представника ПАТ «СК «Універсальна» адвоката                              Квятківського О.В. задоволено частково.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року щодо  ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову змінено.
Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь              ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 38650 грн.
Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь            ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1932,50 грн.
В іншій частині вирок залишено без змін.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому             ОСОБА_1 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_2 визнано винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання.
Зазначав, щозгідно висновку експерта №20 від 04 квітня 2018 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_3 складає 247612 грн. 
Відповідно до рахунку-фактури №СФ-00029 від 13 лютого 2018 року, дослідження матеріального збитку «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 складає 3000 грн.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з КП «Київпастранс» АТП №5 на його користь матеріальні збитки у сумі 250612 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року постановленою, не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до журналу судового засідання,  було задоволено клопотання представника позивача                ОСОБА_1 - Мамедова В.Н. про витребування з Святошинського районного суду міста Києва кримінальної справи №759/7088/18 відносно ОСОБА_2 .
На виконання вказаної ухвали з Святошинського районного суду міста Києва надійшли матеріали кримінального провадження №759/7088/18 відносно  ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №759/7088/18 відносно  ОСОБА_2 , в межах його розгляду представником потерпілого  ОСОБА_1 - Мамедовим В.Н. було подано цивільний позов до КП «Київпастранс» АТП №5, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому останній свої вимоги обґрунтовував тим, що своїми діями, які виразились у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_1 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_2 визнано винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання.
Зазначав, щозгідно висновку експерта №20 від 04 квітня 2018 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_3 складає 247612 грн. 
Відповідно до рахунку-фактури №СФ-00029 від 13 лютого 2018 року, дослідження матеріального збитку «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 складає 3000 грн.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з КП «Київпастранс» АТП №5 на його користь крім моральної шкоди також матеріальні збитки у сумі 250612 грн.
У жовтні 2018 року представником потерпілого  ОСОБА_1 - Мамедовим В.Н. було подано уточнений цивільний позов до КП «Київпастранс», ПАТ «СК «Універсальна», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому останній свої вимоги обґрунтовував вищевикладеним та просив стягнути з відповідачів КП «Київпастранс» та ПрАТ «СК «Універсальна» 489262 грн. матеріальної та моральної шкоди.
Як вбачається з вироку Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року та ухвали  Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі №759/7088/18, суд, відмовляючи у стягненні з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 матеріального збитку у розмірі 247612 грн., виходив з того, що потерпілий ОСОБА_1 не є власником автомобіля марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 , який було пошкоджено внаслідок ДТП. Крім того, у останнього не було довіреності, яка б надавала право йому розпоряджатись транспортним засобом, або представляти інтереси у справах, пов`язаних з вказаним транспортним засобом. Таким чином, позовна заява в частині стягнення матеріального збитку у вигляді ринкової вартості КТЗ до моменту пошкодження у розмірі 247612 грн., завданого власнику автомобіля марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_4 , подана неналежним позивачем, а відтак не підлягає задоволенню.
Також судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність КП «Київпастранс» АТП №5 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», а тому обов`язок по відшкодуванню потерпілому майнової шкоди має нести ПрАТ «СК «Універсальна» в межах ліміту страхової відповідальності.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.  
З вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги про стягнення з КП «Київпастранс» АТП №5 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у сумі 250612 грн. вже були предметом судового розгляду при розгляді цивільного позову ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №759/7088/18 відносно ОСОБА_2 та є вирок, що набрав законної сили, в межах якого вирішено цивільний позов між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 зазначено, щозгідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі  №761/7978/15-ц вказано, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, у яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 зазначено, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Згідно з ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що даний позов є  тотожним з цивільним позовом, який  ОСОБА_1 подав у квітні 2018 року в межах розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , в частині стягнення з КП «Київпастранс» АТП №5 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у сумі 250612 грн.
До матеріалів позовної заяви у вказаній справі було долучено копію вироку Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року ОСОБА_2 .  
Однак, судом першої інстанції вказані обставини не були враховані при розгляді даної справи.
Виходячи з того, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року - скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» АТП №5, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - закрити.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.
 
Головуючий:
 
Судді: