ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року	Львів	Справа № 140/12938/21 пров. № А/857/5500/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач –                                      Кушнерика М.П.,
суддів –                                                      Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року, прийняте суддею Смокович В.І., в м.Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження,  у справі № 140/12938/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 листопада 2021 року, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо неправильного нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення під час проходження служби з 01 січня 2020 року по час звільнення 16 лютого 2021 року і нарахуванні та виплаті вихідної допомоги при звільненні не за встановленими правилами законодавства; зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення, з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2020 року у 2020 році та на 01 січня 2021 року у 2021 році до 16 лютого 2021 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) та здійснити нарахування і виплату вихідної допомоги при звільненні з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУ ДФС у Волинській області від 11 лютого 2021 року він звільнений за пунктом 64-а постанови Кабінету Міністрів України № 114-1992 року з 16 лютого 2021 року.
Позивач вказує, що йому не вірно нараховувалось грошове забезпечення, що потягло невірне нарахування та виплату вихідної допомоги при звільненні, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплату грошового забезпечення і вихідної допомоги відповідно до пункту 4 Постанови № 704, але отримав відмову.
Так, у пункті 4 Постанови №704 вказано, що розміри посадових окладів, окладів за військовими, спеціальними званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатками № 1. 12, 13, 14. 
Таким чином, передбачалось, що посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях будуть пов`язані із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб чи розміром мінімальної заробітної плати, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» на 01 січня календарного року, які щорічно змінюються в сторону збільшення.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103) були внесені зміни до ряду нормативних актів в тому числі і до пункту 4 Постанови № 704 виклавши її в наступній редакції: Установити що розміри посадових окладів , окладів за військовим, спеціальним званням військовослужбовців , осіб рядового і начальницького складу, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатком № 1, 12, 13, 14.
Даною постановою пов`язано посадові оклади, осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях виключно із сталим розміром прожиткового мінімуму встановленого станом на 01 січня 2018 року 1761,00 грн та з розміру мінімальної заробітної плати 3723,00 грн із цього розрахунку проводились та продовжувались нараховуватись і виплачуватись матеріальне і грошове забезпечення у 2020-2021 роки, що, на думку позивача, було порушенням його прав і свобод та інтересів з боку відповідача.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним пункт 6 Постанови № 103, якою були скасовані і внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.
Таким чином, внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704 Постановою № 103 скасовані за рішенням суду, яке набрало законної сили, але незважаючи на це відповідачем продовжувалась виплата заробітної плати за її правилами.
Також, відповідач не враховував при цьому наданих гарантій від держави, як учаснику бойових дій в зоні АТО, внаслідок чого допустив істотне порушення його прав та гарантій на отримання належного грошового забезпечення підчас служби так і при звільненні під час нарахування та виплати вихідної допомоги.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задоволити.
Апеляційній вимоги обґрунтовані тим, що суд застосував п. 2 Постанови № 704, який не підлягав застосуванню, оскільки такий регламентує нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, а податкова міліція не є правонаступником ДПА в якій атестовані працівники відповідача отримують спеціальні звання.
Вважає, що після вступу постанови суду у справі № 826/6453/18 у законну силу 29.01.2020 року відновлено дію Постанови № 103 щодо порядку нарахування та виплати грошового забезпечення працівникам податкової міліції, внаслідок чого з вини відповідача недоотримав під час служби з 01.0.2020 грошового забезпечення і належної вихідної допомоги при звільненні.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.             
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.                     
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.   
Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 17 березня 2020 року № 40-о капітана податкової міліції ОСОБА_1 - старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління Головного управління ДФС у Волинській області переведено 17 березня 2020 року на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ сектору організації оперативно-розшукової діяльності оперативного управління Головного управління ДФС у Волинській області на умовах строкового трудового договору.
Згідно із наказом ГУ ДФС у Волинській області від 15 червня 2020 року № 67-о позивача призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу організаційно аналітичного забезпечення.
Згідно із наказом відповідача від 11 грудня 2020 року № 128-о позивача призначено на посаду завідувача сектору організації оперативно-розшукової діяльності управління протидії економічним правопорушенням ГУ ДФС у Волинській області із допуском роботи з інформацією яка становить державну таємницю та встановивши посадовий оклад за штатним розписом.
Відповідно до пункту 40 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 18 грудня 2020 року № 60-ф позивачу з 16 грудня 2020 року встановлена надбавка до посадового окладу у розмірі 50 відсотків за роботу в режимних обмежень.
Пунктом 2 наказу ГУ ДФС у Волинській області від 22 червня 2020 року № 25-ф позивачу з 16 червня 2020 року скасована надбавка до посадового окладу у розмірі 15 відсотків за роботу в умовах режимних обмежень, як старшому інспектору з особливих доручень.
Відповідно до наказу відповідача від 20 березня 2020 року № 9-ф ОСОБА_1 встановлена надбавка до посадового окладу у розмірі 10 відсотків за роботу в умовах режимних обмежень як старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ, сектору оперативно-розшукової діяльності оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області.
Наказом ГУ ДФС у Волинській області від 11 лютого 2021 року № 8-0 майора податкової міліції ОСОБА_1 - завідувача сектору організації оперативно-розшукової діяльності управління протидії економічним правопорушенням Головного управління ДФС у Волинській області звільнено із посади та з органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за підпункту пунктом «а» 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, з 16 лютого 2021 року. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає - 12 років 08 місяців 06 днів, а саме служба в органах внутрішніх справ 04 роки 01 місяць 00 днів та служба в органах податкової міліції - 08 років 07 місяців 06 днів.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 05 травня 2021 року серії НОМЕР_2 . Має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, відповідно до посвідчення від 22 серпня 2019 року серії НОМЕР_3 .
Позивач звернувся до ГУ ДФС у Волинській області із заявою від 13 вересня 2021 року, в якій просив провести перерахунок та доплату грошового забезпечення у відповідності до положень пункту 4 Постанови № 704 з врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01 січня календарного року, але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року з 01 січня 2020 року по даний час з урахуванням того, що для визначення посадового окладу та окладу за спеціальне звання у 2020р. повинен був застосовуватись 50 відсотковий розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року, що становить 2361,50 грн, а у 2021 році - 50 відсотковий розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2021 року становить 3000,00 грн..
Листом від 11 жовтня 2021 року № 361/В/03-97-10-10 відповідач повідомив, що здійснює виплату грошового забезпечення в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, та в межах асигнувань, що виділяються на утримання ГУ ДФС у Волинській області, тому зміна порядку розрахунку .розміру грошового забезпечення працівників знаходиться поза межами правових та фінансових можливостей ГУ ДФС у Волинській області. Пунктом 4 Постанови № 704 розмір грошового забезпечення розраховується виходячи з прожиткового мінімуму для І працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. З моменту внесення Постановою № 103 змін до вказаного пункту, у тому числі після набрання законної сили рішенням суду про визнання цих змін нечинними, редакція вказаного пункту Постанови № 704 не змінювалась та рішення про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців та інших категорій осіб, які підпадають під дію вказаної Постанови, відповідно до змін розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Кабінетом Міністрів України також не приймалося.
Позивач, вважаючи порушеним право на належний розмір грошового забезпечення, звернувся до суду із цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір посадового окладу встановлюється Кабінетом Міністрів України шляхом прийняття відповідних нормативно-правових актів. Суд не має повноважень встановлювати розміри грошового забезпечення працівників, які є іншими, ніж передбачено чинним законодавством та фінансовим забезпеченням відповідного державного органу. Постанова № 704 набрала чинності у 2018 році і нею було встановлено, що розмір посадового окладу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто розмір прожиткового мінімуму визначається станом на 01 січня 2018 року, та вказаною постановою не передбачено перерахунок розміру посадового окладу щорічно у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму. Станом на 29 січня 2020 року Кабінетом Міністрів України не приймалось жодного нормативного акту про зміну розміру грошового забезпечення працівників податкової міліції, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку перерахунку грошового забезпечення позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.                 
Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 (далі - Порядок № 616).
Грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення (пункт 3 розділу І Порядку № 616).
За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку № 616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови № 704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 616 передбачено, що оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови № 704 (з урахуванням пункту 4 Постанови № 704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21 березня 2002 року № 277 «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.
Постановою № 704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 (далі тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів); схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10 (далі схема тарифних розрядів); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Станом на час прийняття Постанови № 704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 6 якої у первинній редакції внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови № 103, яким вносились зміни до Постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема пункт 4 Постанови № 704.
Таким чином, з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції.
Пунктом 4 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посадовий оклад позивача та оклад за спеціальним званням з 29 січня 2020 року і надалі визначені, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (у 2020 році, починаючи з 29 січня 2020 року) та не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (у 2021 році) і таке вбачається із відомостей з розрахункових листів про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за 2020 рік та 2021 рік, де посадовий оклад позивача як у 2020 році, так і у 2021 році розраховувався із застосуванням тарифного коефіцієнта до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Судом встановлено, що позивачу була встановлена та виплачувалась надбавка до посадового окладу у розмірі 15 відсотків за роботу в умовах режимних обмежень; позивачу, як учаснику бойових дій, було надано 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням заробітної плати та 2 дні відпочинку із збереженням середнього заробітку, як працівнику донору та 14 календарних діб чергової відпустки за 2021 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення, що стверджується відповідними наказами відповідача наявними в матеріалах справи і які досліджувались судом першої та апеляційної інстанції.
Щодо нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в порушення вимог пункту 4 Постанови № 704, за правилами внесених змін до неї Постановою № 103, то судом першої інстанції вірно враховано, що згідно з пунктом 3 розділу II Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, сам законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
А, відтак, згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Судом першої інстанції вірно застосовано судову практику в даних правовідносинах.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.    
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

            Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

                                                          ПОСТАНОВИВ:      

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі № 140/12938/21, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання  та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула