УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

08 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/7172/19
адміністративне провадження № К/990/12335/22  

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Ізмаїльського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Збройних Сил України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Ізмаїльського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Збройних Сил України в якому просив:

-          визнати протиправною відмову Кілійського РВК від ведення обліку військовослужбовців СЗРУ, відповідно до статті 34 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, а також абзацу  5 пункту 9 Положення про військові комісаріати, затверджене постановою Кабінету Міністрів № 389 від 03 липня 2013 року;
          
-          визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту  1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і скасувати рішення №15 від 29 жовтня 2019 року;

-          зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області призначити пенсійне забезпечення в розмірі 75% від грошового забезпечення підполковника СЗРУ з серпня 1984 року згідно чинного законодавства;

-          зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити весь соціальний пакет пільг для даної категорії військовослужбовців включно з квартирою або її грошовою компенсацією.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга направлена на адресу Верховного Суду 18 травня 2022 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із відмовою Кілійського РВК від ведення обліку військовослужбовців СЗРУ (позивача) відповідно до статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також абзацу 5 пункту 9 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 389 від 03 липня 2013 року та відмовою Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:  1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій  статті 328 КАС України та прийнятих в порядку загального позовного провадження, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України  як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у таких справах, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі скаржник наводить фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та фактично обґрунтовує свою незгоду із прийнятими судовими рішеннями, що не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала. 

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Ізмаїльського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Збройних Сил України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, – повернути особі, яка її подала.

2.          Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3.          Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя                                                                                                     Н.В. Коваленко