ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 200/219/21-а
адміністративне провадження № К/9901/29480/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Білак М.В.,  Єресько Л.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 200/219/21-а
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Іліташ», Приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21  січня 2021 року (суддя Кравченко Т.О.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сіваченко І.В.),
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У грудні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт» ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Відділ примусового виконання рішень, відповідач), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс» (далі - ТОВ «Східно-Український Альянс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Іліташ» (далі - ТОВ «ВО «Іліташ»), Приватне акціонерне товариство «Бетон Нова» (далі - ПрАТ «Бетон Нова»), у якому просив:
- визнати бездіяльність відповідача щодо неперерахування коштів з примусової реалізації предмету іпотеки в сумі 970  750,92 грн іпотекодержателю ТОВ «ФК «Форінт» в рахунок вимог, які були забезпечені іпотекою нерухомого майна - бази відпочинку «Сирена», що було реалізоване в рамках виконавчого провадження № 51832516, неправомірною та такою, що порушує права та інтереси ТОВ «ФК «Форінт».
- зобов'язати відповідача перерахувати на поточний рахунок ТОВ «ФК «Форінт», який є іпотекодержателем нерухомого майна боржника, в рахунок погашення суми вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки, кошти в розмірі 970  750,92  грн.
2.          Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у ВПВР УЗПВР у Донецькій області перебуває наказ Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3  284  297,02 грн перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 02 серпня 2017 року Господарський суд Запорізької області постановив ухвалу у справі № 908/2520/15-г, якою частково задовольнив заяву ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні. На підставі вказаної ухвали головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков  Р.С. прийняв постанову від 15 серпня 2017 року № 51832516 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт». 19 листопада 2020 року на прилюдних торгах було реалізовано нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «Форінт», на суму 4  825  940,00 грн, а саме: базу відпочинку «Сирена», розташовану за адресою: Донецька обл., Першотравневий район, с. Мелекіне, вул. Набережна, 9. 27 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до відповідача із заявою про перерахування суми з реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення вимог, забезпечених реалізованим предметом іпотеки, на що отримало відмову.
Позивач уважає, що такі дії відповідача порушують приписи частини п'ятої 5 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він, як іпотекодержатель, має право задовольнити всі свої вимоги за рахунок коштів, що надійшли від реалізації предмета іпотеки.
3.          Одночасно з поданням позову ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило заборонити ВПВР УЗПВР у Донецькій області у рамках виконавчого провадження № 51832516 перераховувати ТОВ «Східно-Український Альянс» кошти в сумі 970  750,92 грн - до набуття чинності рішенням суду у справі.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
4.          Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підстав пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
5.          Так, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що право ТОВ «ФК «Форінт», як стягувача у виконавчому провадженні №  51832516 з примусового виконання наказу господарського суду, на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може бути реалізовано в порядку господарського судочинства, що узгоджується з нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та частини першої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).
6.           Більше того, ТОВ «ФК «Форінт» уже оскаржувало рішення, дії та бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 51832516 в порядку господарського судочинства, про що свідчать ухвали Господарського суду Запорізької області від 06 вересня 2019 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84063101) та від 16 вересня 2019 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84451805).
7.           Відомостей про те, що ТОВ ФК Форінт відмовлено в розгляді скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця у виконавчому провадженні № 51832516, з приводу яких виник спір, в порядку господарського судочинства, ні матеріали позовної заяви, ні відомості Єдиного державного судових рішень не містять.
8.          Також ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року відмовлено ТОВ «ФК «Форінт» у задоволенні заяви про забезпечення позову.
9.          Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що спір, за вирішенням якого ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду, не належить розглядати його в порядку адміністративного судочинства. Як наслідок, такий позов не може бути забезпечено в порядку, передбаченому КАС України.
10.           Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» залишено без задоволення, а ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження та відмову у забезпеченні позову у справі №  200/219/21-а залишено без змін.
11.           Суд апеляційної інстанції погодився з висновками Донецького окружного адміністративного суду, викладеними в ухвалах від 21 січня 2021 року та зазначив про те, що вирішення цього спору має вирішуватися судом за правилами ГПК України. Відтак, у відкритті провадження та забезпеченні позову у цій справі слід відмовити.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
12.           Не погодившись з ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Форінт» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
13.           Аргументуючи свою позицію скаржник зазначає, що в даному випадку ТОВ «ФК «Форінт» оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо неперерахування йому, як іпотекодержателю, коштів у рахунок погашення вимог, що були забезпечені заставою (іпотекою) майна, яке було реалізовано на аукціоні. ТОВ «ФК «Форінт» не є ані стороною виконавчого провадження, ані його учасником.
14.          Однак, судами першої та апеляційної інстанцій не було розмежовано статуси ТОВ «ФК «Форінт», що призвело до помилковості висновку про те, що позивач є стягувачем і повинен оскаржувати бездіяльність державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ.
15.          За таких обставин скаржник уважає, що оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій є незаконними, постановлені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення питання щодо підсудності справи, а отже, відповідно до статті 353 КАС України підлягають скасуванню, як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права - статей 14, 15, 74 Закону № 1404-VІІІ та порушенням норм процесуального права - статті 339 ГПК України.
16.          Ухвалою від 27 вересня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
17.          Відповідач і треті особи відзивів (заперечень) на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» не надіслали, що в силу частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
18.          Ухвалою від 15 квітня 2022 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
IV. Установлені судами попередніх інстанцій обставини
19.          26 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (у подальшому - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудтранс» (далі - ТОВ «Укрбудтранс») та ТОВ «ВО «Іліташ» укладено Генеральну кредитну угоду №  012/05/0526.
20.          В межах зазначеної угоди, 03 грудня 2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВО «Іліташ» уклали кредитний договір № 012/05/0544 (далі - Кредитний договір № 1).
21.          Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 1 банк на положеннях та умовах цього договору та Генеральної кредитної угоди № 012/05/0526 від 26 листопада 2007 року, відкрив позичальнику ТОВ «ВО «Іліташ» невідновлювальну кредитну лінію у сумі 7  000  000,00 грн, а останній зобов`язався своєчасно повернути отримані кошти та сплачувати належні платежі.
22.          24 серпня 2008 року між банком та Закритим акціонерним товариством «Бетон Нова» (у подальшому - Приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», далі - ПрАТ «Бетон Нова») укладено кредитний договір «Відновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» № 010/05/00756, за умовами якого кредитор прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику ПрАТ «Бетон Нова» кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2  000  000,00  грн, а позичальник прийняв на себе зобов`язання отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим договором.
23.          18 березня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс», як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки № 12/01-03-3/2013, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим № 965.
24.          У зв'язку з невиконанням позичальниками своєчасно та в повному обсязі своїх зобов`язань кредитними договорами, рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Східно-Український Альянс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ТОВ «ВО «Іліташ», ПрАТ «Бетон Нова», про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 3  931  393,79 грн, позовні вимоги задоволено частково.
25.          Вирішено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3  284  297,02 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим номером № 965, який належить на праві власності ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: базу відпочинку «Сирена» за адресою: Донецька обл., Першотравневий р-н, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9, шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Стягнуто з ТОВ «Східно-Український Альянс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 61  051,23 грн витрат на сплату судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
26.          На виконання вказаного судового рішення 19 листопада 2015 року Господарський суд Запорізької області видав відповідні накази.
27.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21 червня 2016 року виправлена помилка, допущена в резолютивній частині рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2520/15-г від 26 жовтня 2015 року, а саме: доповнено другий абзац резолютивної частини рішення текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул.  Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі… (далі по тексту)». Також виправлено помилку, допущену при оформленні наказу, а саме: доповнено другий абзац наказу текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі…(далі по тексту).
28.          Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 51832516 від 03  серпня 2016 року з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року № 908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3  284  297,02 грн на предмет іпотеки: базу відпочинку «Сирена», загальною площею 7  257,1 кв. м., реєстраційний номер 20715914239, за адресою: Донецька обл., Першотравневий р-н, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9.
29.          24 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Клієнт) та Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) (далі - Договір факторингу).
30.          На виконання умов Договору факторингу 25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» передало (сплатило) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму фінансування, що було підтверджено меморіальним ордером № 38640 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Кристалбанк» права вимоги, в тому числі за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі №  908/2520/15.
31.          25 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а ПАТ «Кристалбанк» прийняло права вимоги за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» у забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.
32.          25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» (далі - Клієнт) і ТОВ «ФК «Форінт» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) № 1 (далі - Договір факторингу № 1).
33.          На виконання умов Договору факторингу № 1 від 25 травня 2017 року ТОВ «ФК «Форінт» передало (сплатило) ПАТ «Кристалбанк» суму фінансування, що було підтверджено платіжним дорученням № 2 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Кристалбанк» відступило ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за кредитним договором № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та кредитним договором № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г.
34.          25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу № 1, ПАТ «Кристалбанк» передало, а ТОВ «ФК «Форінт» прийняло права за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.
35.          02 серпня 2017 року Господарський суд Запорізької області постановив ухвалу у справі № 908/2520/15-г, якою частково задовольнив заяву ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
36.          Цією ухвалою у виконавчому провадженні № 51832516 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 у справі №  908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3  284  297,02 грн про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213: базу відпочинку «Сирена», загальною площею 7257,1 кв. м., реєстраційний номер 20715914239, за адресою: Донецька обл., Першотравневий р-н, с. Мелекіне, вул. Набережна, буд. 9, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на ТОВ «ФК «Форінт».
37.          На підставі вказаної ухвали головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову від 15 серпня 2017 року № 51832516 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».
38.          29 листопада 2019 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 51832516, відповідно до якої майно ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: база відпочинку «Сирена», було описано та арештовано.
39.          19 листопада 2020 року нерухоме майно, а саме: база відпочинку «Сирена», що належало ТОВ «Східно-Український Альянс», було реалізовано на публічних торгах на загальну суму 4  825  940,00 грн.
40.          27 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до Відділу примусового виконання рішень із заявою про перерахування суми реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки.
41.          За наслідками розгляду заяви ТОВ «ФК «Форінт» відповідач надав відповідь листом від 11 грудня 2020 року № 9568//02.3-49/2/992.
42.          Відділ примусового виконання рішень відмовив ТОВ «ФК «Форінт» у перерахуванні суми реалізації предмету іпотеки, обґрунтовуючи це тим, що державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Перерахування на банківський рахунок ТОВ «ФК «Форінт» суми, більшої ніж 3  284  297,02 грн, виходить за межі виконавчого документа, що перебуває на виконанні у Відділі. До того ж, рішенням Господарського суду Запорізької області від 19 грудня 2015 року № 908/2520/15-г вирішувалося питання розподілу заборгованості, зокрема, судом було встановлено, що за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу, яка визнана судом обґрунтованою, а саме по заборгованості ПрАТ «Бетон Нова» - на суму 611  387,48 грн, по заборгованості ТОВ «ВО «Іліташ» - на суму 2  672  909,54 грн, всього на суму 3  284  297,02 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
43.          Не погодившись з відмовою відповідача у перерахуванні коштів, ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду з цим позовом.
V. Нормативне регулювання
44.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституція України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
45.          Положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
46.          Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).
47.          Згідно з частиною другою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
48.          Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
49.          Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
50.          Пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
51.          Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
52.          За змістом статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
53.          Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
54.          Відповідно до частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
55.          За правилами частини першої статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
56.          Частиною першою  статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
VI. Позиція Верховного Суду
57.          Згідно з частинами першою та другою статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
58.          При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
59.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги Верховний Суд виходить з наступного.
60.          Спірним питанням у даному випадку є належність даної справи до юрисдикції адміністративного суду.
61.          З аналізу наведених у розділі V цієї постанови норм процесуального закону висновується, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
62.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
63.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
64.          Як слідує з матеріалів справи, звернення ТОВ «ФК «Форінт» до адміністративного суду з цим позовом обумовлено незгодою з відмовою Відділу примусового виконання рішень, на виконанні у якого перебуває наказ Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 у справі №  908/2520/15-г, у перерахуванні позивачу, як іпотекодержателю, суми реалізації предмету іпотеки.
65.          Водночас, як судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «ФК «Форінт» є стороною виконавчого провадження №  51832516, а саме стягувачем, на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 02 серпня 2017 року у справі № 908/2520/15-г та постанови головного державного виконаця Відділу примусового виконання рішень від 15 серпня 2017 року № 51832516, про що зазначено вище.
66.          Ураховуючи наведені обставини, а також приписи частини першої статті 74 Закону № 1404-VІІІ та статей 339, 340 ГПК України, позивач, як сторона у виконавчому провадженні № 51832516, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на бездіяльність державного під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства.
67.          При цьому, як установлено судом першої інстанції, ТОВ «ФК «Форінт» скористалось таким правом і звернулось до Господарського суду Запорізької області зі скаргою у порядку статті 339 ГПК України.
68.          Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що цей спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства як публічно-правовий спір, оскільки в даному випадку має застосовуватися порядок оскарження, встановлений Законом № 1404-VІІІ.
69.          Посилання скаржника у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 640/9729/19 колегія суддів відхиляє, оскільки правовідносини у цій справі та справі № 200/219/21-а не є подібними. Зокрема, у справі № 640/9729/19 позивач - юридична особа-резидент Республіки Кіпр ALDOZA INVESTMENTS LIMITED не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження №  56422704. Натомість, у даній справі позивач ТОВ «ФК «Форінт» є стороною виконавчого провадження, а саме, стягувачем.
70.          Крім того, у постанові від 17 січня 2020 року Верховний Суд зробив висновок про те, що у випадках не передбачених законом та відсутності у особи процесуального права на звернення до господарського та цивільного суду або в порядку, передбаченому статтею 287 КАС України, з позовом до органів державної виконавчої служби щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності необхідно враховувати, що особа має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, встановленому КАС України для оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, а тому відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду застосовується шестимісячний строк.
71.          Між тим, у справі, що розглядається, позивач є стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду, а отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини першої статті 74 Закону № 1404-VІІІ та статті 339 ГПК України.
72.          Таким чином, оскільки ТОВ «ФК «Форінт» наділене процесуальним правом щодо оскарження в порядку статті 339 ГПК України бездіяльності органу виконавчої служби, яка є предметом оскарження у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
73.          Інші доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
74.          На підставі викладеного Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, дійшовши обґрунтованого висновку про непідвідомчість цієї справи адміністративному суду.
75.          Відтак, ураховуючи неможливість розгляду цієї справи за правилами КАС України, не може бути задоволена також і заява ТОВ «ФК «Форінт» про забезпечення позову.
76.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
77.          Оскільки рішення судів попередніх інстанцій є правильними і підстави для їх скасування чи зміни відсутні, касаційна скарга задоволенню не підлягає.
VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ
78.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.
Ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/219/21-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | В.М. Соколов М.В. Білак   Л.О. Єресько