УХВАЛА
23 червня 2022 року                                                                                                              
м. Київ
 
справа № 554/11089/20
провадження № 51-1509 ск 22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
У касаційній скарзі потерпілий висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.  
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Верховний Суд дійшов висновку, 
що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.  
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Проте потерпілий у касаційній скарзі заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК 
не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду. 
Також потерпілий у касаційній скарзі не зазначає, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд апеляційної інстанції 
з урахуванням положень ст. 419 КПК, переглядаючи справу в апеляційному порядку, та не вказує, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив та на які 
з них не надав відповіді.
Згідно з ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак потерпілий у касаційній скарзі порушує питання про скасування вироку 
та ухвали, а новий розгляд просить призначити в суді апеляційної інстанції, 
що суперечить вказаним вище нормам КПК.
Крім того потерпілий в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК, не додав до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржуються.  
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст.  429 КПК, залишити касаційні скарги без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3