ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1813/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б., 
суддів:                              Беспалова О.О.,
                                        Грибан І.О.,
при секретарі судового засідання Почепі В.В.,
за участю учасників судового процесу:
від позивача (апелянта): ОСОБА_1
від відповідача: не прибув
не сторона по справі: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду  від 21 липня 2021 року по справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - 

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - позивач, Фонд) з адміністративним позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач, Подільський РВ ДВС у м. Києві), в якому просив суд:
- визнано протиправною бездіяльності Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій (закінчення виконавчого провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064 із виключенням запису про триваюче виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064);
- зобов`язано Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064, виключити записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064 про боржника ПАТ "Банк "Київська Русь" (код ЄДРПОУ 21244088).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк "Київська Русь" з ринку не має наявної реальної можливості виконання судового рішення поза межами встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" спеціальної процедури задоволення вимог кредиторів, що визначена статтями 49-52 вказаного Закону. Представник позивача стверджував, що відкрите виконавче провадження №59783064 підлягає закінченню відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що підставою закінчення виконавчого провадження за правилами п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є саме прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, а не рішення виконавчої дирекції Фонду про запровадження тимчасової адміністрації. У зв`язку з цим судом підкреслено, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, постанову Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Київська Русь" визнано протиправною і скасовано, то підстави для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення немайнового характеру відсутні. Крім того, суд зауважив, що Фондом не оскаржується бездіяльність Подільського РВ ДВС у м. Києві саме щодо нерозгляду його заяви про закінчення виконавчого провадження.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задовольнити. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю: визнано протиправною бездіяльність Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій (закінчення виконавчого провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064 із виключенням запису про триваюче виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064); зобов`язано Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04208, м. Київ, пр-т. Георгія Гонгадзе, 5-Б, код ЄДРПОУ 34482497) закінчити виконавче провадження №59783064 з внесенням запису до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064, виключити записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по виконавчому провадженню №59783064 про боржника ПАТ "Банк "Київська Русь" (код ЄДРПОУ 21244088); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04208, м. Київ, пр-т. Георгія Гонгадзе, 5-Б, код ЄДРПОУ 34482497) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, код ЄДРПОУ 21708016) витрати, пов`язані із сплатою судового збору, в сумі 5    675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи адміністративний позов у повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, отримавши 08.01.2021 року заяву в.о. директора-розпорядника Фонду (представник ПАТ "Банк "Київська Русь") №096-49-114/20 про закінчення виконавчого провадження №59783064 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, Подільський РВ ДВС у м. Києві, який повинен був бути обізнаний із положеннями чинного станом на грудень 2020 - січень 2021 року законодавства, не мав інших альтернативних варіантів поведінки окрім як закінчення відповідного виконавчого провадження з підстав, про які вказані вище.
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 (надалі -апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції як такі, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким закрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції з порушенням норм права відкрито провадження у справі, оскільки виконавчий лист видано в порядку цивільного судочинства, а отже суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у справі, а суд апеляційної інстанції повинен був закрити провадження у справі. Крім того, апелянт зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не було залучено останнього до участі у справі, чим порушені його права на справедливий суд. 
В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзиви на апеляційну скаргу сторонами не подано.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 12.08.2019 року старшим державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19.04.2019 року №758/3419/15-ц Подільським районним судом міста Києва щодо зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" переказати кошти у розмірі 1279394 грн. з поточного рахунку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Банк "Київська Русь" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" № НОМЕР_3 в філії АТ "Укрексімбанк".
Судом першої інстанції також встановлено, що 31.12.2020 року в.о. директора-розпорядника Фонду (представник ПАТ "Банк "Київська Русь") звернувся до Подільського РВ ДВС у м. Києві із заявою №096-49-114/20, у якій просив:
- протягом трьох днів з дати отримання заяви винести постанову про закінчення виконавчого провадження №59783064 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжити всіх заходів, передбачених ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження";
- внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про закінчення виконавчого провадження №59783064 із виключенням запису про триваючи виконавче провадження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно боржника - юридичної особи ПАТ "Банк "Київська Русь" (а.с. 18-24).
Указана заява обґрунтована прийняттям Правлінням Національного банку України 16.07.2015 року постанови №460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь".
Оскільки, як встановив суд першої інстанції, орган державної виконавчої служби у триденний термін з дня отримання вказаної заяви не вчинив дій по закінченню виконавчого провадження, Фонд звернувся до суду із вказаним позовом.
Поряд з іншим, судом першої інстанції встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Національного банку України, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії:
- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк Київська Русь" до категорії неплатоспроможних";
- визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 року № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 3, 5, 18, 39 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), суд першої інстанції з урахуванням рішення суду у справі №826/22323/15 дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки скасування у судовому порядку рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" унеможливлює застосування до спірних правовідносин п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно частини 1 статті 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.
Відповідно до частини 4 статті 323 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. 
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, суд апеляційної інстанції може розглянути по суті апеляційну скаргу, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, у разі, якщо особа, яка її подала, не була присутня під час апеляційного розгляду справи та якщо суд не розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи за умови, що скаржником дотримано встановлені процесуальними нормами вимоги до апеляційної скарги.
Так, колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не були предметом розгляду питання щодо юрисдикції даної справи.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у справі, а суд апеляційної інстанції закрити провадження у справі, оскільки виконавчий лист виданий на виконання рішення суду в порядку цивільного  судочинства, отже, дана справа не підсудна адміністративному судочинству, колегія суддів не погоджується з даним твердження з наступних підстав. 
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, визначений розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України).
Так, положеннями статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За змістом статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є стороною виконавчого провадження N 59783064, а ЦПК України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження.
Проте, пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2019 року по справі N 917/2267/14 (N 12-32гс19), Верховним Судом в постановах від 30 травня 2018 року по справі N 815/2255/16 (провадження N 11-177апп18), від 27 березня 2019 року по справі N 823/359/18 (провадження N 1470апп18) та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що цю справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, отже доводи апелянта є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанції не підлягають скасуванню, з даних підстав.
Щодо посилання апелянта на те, що суду першої та апеляційної інстанції не залучили його до розгляду справи, чим позбавили його права на подання клопотання про закриття провадження у справі, колегія суддів звертає увагу, апелянта, що він скористався своїм правом та подано апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, а судом її прийнято до розгляду. 
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта не підлягає задоволенню, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан