ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2022 р.                                                    Справа №909/1191/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                                   Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                           Бойко С.М.,
                                                                                                      Якімець Г.Г.,
                                                                                                    
секретар судового засідання Кострик К.,
представники сторін:
позивача: не з`явився,
відповідача1 (АТ «Приватбанк»): Лопатнікова А.В., Ананійчука О.А.,
відповідача2: не з`явився,
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" від 22.02.2022 (вх.суду від 03.03.2022 №01-05/626/22)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2022 (суддя Стефанів Т. В., м. Івано-Франківськ) 
про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів
у справі № 909/1191/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Голден"
до відповідачів:
- Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк",
- приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича,
про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, визнання права власності на земельну ділянку

                                                            ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та заяви:
          У грудні 2021 року ТОВ “Виробничо-комерційна фірма “Голден” звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до АТ КБ “Приватбанк” та до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби В.М. про:
- витребування із чужого незаконного володіння АТ КБ "ПриватБанк" (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) на користь ТОВ "ВКФ "Голден" (ідентифікаційний код юридичної особи 39597693) земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 площею 0,6342 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 380717826110, розташованої за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31369576 від 13.09.2016, приватного нотаріуса Верби В. М. Дніпропетровського міського нотаріального округу, про право приватної власності ПАТ КБ "ПриватБанк" на земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 площею 0,6342 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 380717826110;
- скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності № 16367563, щодо реєстрації за ПАТ КБ "ПриватБанк" права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 площею 0,6342 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 380717826110;
- визнання за ТОВ "ВКФ "Голден" (ідентифікаційний код юридичної особи 39597693) права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 площею 0,6342 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 380717826110, розташованої за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування готельної та господарської інфраструктури для надання туристичних послуг.
          Позовні вимоги обгрунтовані, зокрема, тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 була об`єктом договору іпотеки №994 від  30.05.2016, укладеного  АТ «Приватбанк» та ТОВ «Зірка Буковелі» з метою забезпечення кредитних договорів, укладених протягом 2013-2014 років позичальниками -ТОВ «Церіс», ТОВ «Інвестгруп» і ТОВ «Ранея». В подальшому, 08.09.2016 ТОВ “Виробничо-комерційна фірма “Голден” ( позивач) збільшило свій статутний капітал шляхом отримання додаткових внесків -належного ТОВ «Зірка Буковелі» майна, в тому числі спірної земельної ділянки. 13.09.2016 банк на підставі іпотечного застереження вчинив дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєстрував право власності на нього. 
          Позивач вказує, що в 2021році йому стало відомо, що під час розгляду Високим судом правосуддя Англії справи ВL-2017-000665 АТ «Приватбанк» заявив про нікчемність кредитних договорів, серед яких,  і договори, на забезпечення вимог яких укладений іпотечний договір №994 від 30.05.2016 щодо спірної земельної ділянки. У зв`язку з чим позивач вважає, що стверджуючи про нікчемність кредитних договорів, банк фактично підтвердив відсутність підстав у нього для здійснення звернення стягнення за договором іпотеки, а відтак, що спірна земельна ділянка вибула з права власності позивача незаконно.

          27.01.2022 АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду із заявою про забезпечення у справі № 909/1187/21 доказів способом: 
           1.-витребування у ТзОВ "Виробничо-комерційна фірма "Голден" технічної документації, а також будь-яких інших документів пов`язаних із технічними характеристиками, експлуатацією та забезпеченням функціонування об`єкта нерухомого майна - готельного комплексу загальною площею 30 577,90 кв.м, що складається з: Блок СЗ, А, загальною площею 2 734,7 кв.м; Блок С2, Б. загальною площею 6 114,9 кв.м; Блок СІ, В, загальною площею 7 073,3 кв.м; Блок С5, Г, загальною площею 6 899,4 кв.м; Блок С4, Д, загальною площею 2 740,6 кв.м; котельня, Ж, загальною площею 267,3 кв.м; пожежні резервуари, 3, загальною площею 180,0 кв.м; станція регазифікації, К, загальною площею 59, кв.м; Блок С6/7, Л, М, загальною площею 4 508,3 кв.м, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 382478926110, знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Щивки, будинок 220;
          - об`єкта нерухомого майна готельного комплексу, що складається з: Блок А, А, загальною площею 4 818, кв.м; Блок Б, Б. загальною площею 1 882,5 кв.м; Блок В, В, загальною площею 1 853,6 кв.м; дизель-генератор Г загальною площею 6,0 кв.м; трансформаторна, Д, загальною площею 24,0 кв.м; котельня, Е, загальною площею 30,9 кв.м; насосна, Є, загальною площею 33,0 кв.м, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380712326110, знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Щивки, будинок 221;
          - об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0565 площею 2,9574 га, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 382483526110, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця;
          - об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782 площею 0,6342 га, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380717826110, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Яремче, с. Поляниця, участок Вишні;
           2. Призначення у справі судової експертизи, на вирішення яких поставити питання: "Чи відповідають технічні характеристики об`єкту нерухомого майна, який просить витребувати ТОВ "Голден" у Банку в межах справи № 909/1191/21, технічним характеристикам об`єкту нерухомого майна який перебуває у власності Банку?
          Дана заява обгрунтована тим, що з метою встановлення відповідності технічних характеристик між об`єктами нерухомого майна, який перебуває у власності банку та, який просить витребувати позивач у банку, існує необхідність в забезпеченні відповідних доказів.  Також АТ КБ"Приватбанк" вказав на те, що має вагомі припущення, що зазначені докази можуть бути знищені або втрачені, що унеможливить встановлення дійсних обставин справи, оскільки з дати вибуття з власності позивача об`єкта нерухомого майна минуло більше п`яти років. 

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від    16.02.2022 у справі 909/1191/21 відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення доказів.
При прийнятті ухвали суд виходив з того, що Банком не наведено обґрунтувань та не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов`язкової умови для забезпечення доказів в порядку   ст. 110 ГПК України. Крім того, суд вказав, що в заяві про забезпечення доказів відповідач1 просить витребувати технічну документацію, а також будь-яких інші документи, пов`язані із технічними характеристиками, експлуатацією та забезпеченням функціонування об`єкта нерухомого майна, які не стосуються предмета даного спору (щодо готельного комплексу - реєстраційний об`єкт нерухомого майна 382478926110, готельного комплексу - реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380712326110, земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0565), що є недоцільним та необґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
АТ КБ “Приватбанк” не погодилось з ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на  порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та  направити справу до місцевого суду для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі скаржник вказує, що предметом договору іпотеки №994 від 30.05.2016 були чотири об`єкти нерухомого майна, а саме: готельний комплекс загальною площею 30   577,90кв.м в м.Яремче, с. Поляниця, участок Щивки, будинок 220 (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 382478926110); готельний комплекс площею, в м.Яремче, с. Поляниця, участок Вишні, будинок 221 (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380712326110); земельна ділянка з кадастровим номером 2611092001:22:002:0565; земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0782. На спірній земельній ділянці розташований готельний комплекс (реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380712326110). Відтак, метою звернення до суду із заявою про забезпечення доказів було з`ясування обставин справи щодо встановлення розміру, меж та інших даних щодо земельної ділянки, якою володів позивач п`ять років тому, та тією ділянкою, якою володіє банк, а також дослідження на підставі зазначених в заяві документів обставин  розташування готельних комплексів та їх відповідності технічним характеристикам тому об`єкту, що вибув з власності позивача, та технічним характеристикам, яким володіє банк. Зазначає, що забезпечення доказів у даній справі допомогло б з`ясувати факт того, чи проводилися будь-які зміни меж та розмірів земельної ділянки з дати її вибуття з власності позивача до дати звернення ним з позовом у даній справі, які об`єкти нерухомого майна були розташовані на такій земельній ділянці у 2016 році та станом на сьогоднішній день. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.
Зокрема, зазначає, що всупереч приписам ст. 110 ГПК України заявником до поданої заяви про забезпечення доказів не подано жодних допустимих та належних доказів щодо наявності обґрунтованого припущення, що такий засіб доказування, як технічна документація та будь-які інші документи пов`язані із технічними характеристиками, експлуатацією та забезпеченням функціонування об`єкта нерухомого майна може бути втрачений або збирання чи подання відповідного доказу стане згодом неможливим або утрудненим. Скаржник, вказуючи на необхідність встановлення відповідності технічних характеристик між об`єктами нерухомого майна, який перебуває у власності Банку та який просить витребувати позивач, не вказує чим спричинена така необхідність. Більше того, скаржник не наводить жодних доводів або доказів, що позивач просить витребувати інше майно аніж те, яке набув Банк на підставі договору іпотеки № 994, як і не наводить доводів, що наявне в нього майно не відповідає за технічними характеристиками майну, яке просить витребувати позивач у даній справі. 
Ухвалою від 03.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача1.
Подальший рух справи викладено в ухвалах апеляційного суду.
Так, ухвалою від 10.05.2021 призначено розгляд справи на 31.05.2021.
31.05.2021 від представника позивача Чумаченка О.Є. надійшла заява про розгляд даної апеляційної скарги за відсутності представника ТОВ «Голден».  
У судовому засіданні представники відповідача1 підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції     – без змін, з огляду на наступне.  
Метою такого процесуального інституту, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.
Згідно із ч. 1 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
У відповідності до ч. 2 ст.110 названого Кодексу способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
З аналізу даної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
При цьому забезпечення доказів може вживатися судом з конкретною законодавчо встановленою метою – збереження доказу, на який посилається учасник справи та запобіганню неможливим або утрудненим подання учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції.
Підставою для забезпечення доказів є обґрунтовані побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що такі докази будуть втрачені або подання потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
З аналізу вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавчо встановлений механізм забезпечення доказів у справі може бути застосований виключно у випадку необхідності одночасного запобігання ймовірній втраті таких доказів у майбутньому і наявного обґрунтованого ризику такої втрати, який повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведедних умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Разом з тим, із змісту заяви про забезпечення доказів вбачаються наступні аргументи АТ КБ “Приватбанк” щодо необхідності забезпечення доказів у даній справі, а саме: АТ КБ “Приватбанк” не має можливості надати ряд доказів, що необхідні для вирішення справи в силу того, що вони не перебувають у розпорядженні Банку; підставою задоволення заяви про забезпечення доказів є встановлення відповідності технічних характеристик між об`єктами нерухомого майна, який перебуває у власності Банку та який просить витребувати позивач.
Водночас, заявником - АТ КБ “Приватбанк” до заяви про забезпечення доказів, всупереч приписам ст. 110 ГПК України не надано жодних допустимих та належних доказів щодо наявності обґрунтованого припущення, що такий засіб доказування, як технічна документація та будь-які інші документи пов`язані із технічними характеристиками, експлуатацією та забезпеченням функціонування об`єкта нерухомого майна може бути втрачений або збирання чи подання відповідного доказу стане згодом неможливим або утрудненим. Заявник, вказуючи на необхідність встановлення відповідності технічних характеристик між об`єктами нерухомого майна, який перебуває у власності Банку та який просить витребувати позивач, не вказує чим спричинена така необхідність. Більше того, як вірно вказав суд першої інстанції,у заяві про забезпечення доказів заявник просить витребувати технічну документацію, а також будь-яких інші документи пов`язані із технічними характеристиками, експлуатацією та забезпеченням функціонування об`єкта нерухомого майна, які не стосуються предмета даного спору (щодо готельного комплексу - реєстраційний об`єкт нерухомого майна 382478926110, готельного комплексу - реєстраційний об`єкт нерухомого майна 380712326110, земельної ділянки з кадастровим номером 2611092001:22:002:0565), що є недоцільним та необґрунтованим.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви АТ КБ “ПриватБанк” про забезпечення доказів у справі № 909/1191/21
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від    16.02.2022 у справі 909/1191/21.
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1    ст.236 ГПК України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від    16.02.2022 у справі 909/1191/21 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. 
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14       статті 129 ГПК України). Відтак, згідно       ст.129 ГПК України       сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст.     86,129,     236,     254,     269,     270,     275,     276,     281,     282     ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
                                        ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" від 22.02.2022 (вх.суду від 03.03.2022 №01-05/626/22) -     залишити     без задоволення.
2.   Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від    16.02.2022 у справі №909/1191/21-залишити     без змін.
3.     Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

          Повний текст постанови складено 06.06.2022
Головуючий суддя                                                                           Т.Б. Бонк
Судді                                                       
                                                                                                    С.М. Бойко
                                                                                                    
                                                                                          Г.Г. Якімець