ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 червня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/2686/16	
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
від ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” – адвокат Гриценко О.М.
арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. – особисто 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021
по справі №916/2686/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс”
до Приватного підприємства “Топрак” 
про визнання банкрутом

                                                  ВСТАНОВИВ
Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства “Топрак” (далі  - ПП „Топрак”), визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” (далі – ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс”)  до ПП “Топрак” у сумі 1 481 050, 21 грн, введено процедуру розпорядження майном ПП “Топрак” та  розпорядником майна ПП “Топрак” призначено арбітражного керуючого Дворніченка О.О. 
Ухвалою попереднього засідання господарського суду від 22.11.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ПП “Топрак” на загальну суму 9 532 600 грн 56 коп, у тому числі визнано вимоги ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” з вказівкою їх розміру та черговості їх задоволення. 
Постановою господарського суду Одеської області від 19.01.2017 ПП “Топрак” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дворніченка О.О.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2017 припинено повноваження арбітражного керуючого Дворніченко О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП “Топрак”; призначено ліквідатором ПП “Топрак” арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.; відхилено кандидатуру арбітражного керуючого Винниченко Ю.В., з пропозицією комітету кредиторів та клопотання від 07.09.2017р. вх. № 3-1063/17; зобов`язано арбітражного керуючого Дворніченко О.О. протягом п`ятнадцяти днів передати ліквідатору боржника арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. документи щодо проведення процедури ліквідації ПП “Топрак” печатки, штампи, матеріальні цінності підприємства; зобов`язано ліквідатора арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. виконати дії, передбачені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.01.2018 заяву арбітражного керуючого Дворніченко О.О. про дострокове припинення повноважень ліквідатора ПП „Топрак"  задоволено, звільнено арбітражного керуючого Дворніченко О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП "Топрак” та призначено ліквідатором ПП "Топрак” арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2018 ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.01.2018 скасовано та направлено справу до Господарського суду Одеської області для розгляду скарги комітету кредиторів на дії ліквідатора арбітражного керуючого Дворніченка О.О.; для розгляду заяви про припинення повноважень в якості ліквідатора арбітражного керуючого Дворніченка О.О.; для розгляду кандидатури від комітету кредиторів арбітражного керуючого Винниченка Ю.В. в якості ліквідатора; для розгляду заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення ліквідатором; тимчасове виконання обов`язків ліквідатора банкрута покладено на арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. до вирішення господарським судом Одеської області питання про призначення ліквідатора в установленому Законом порядку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 звільнено арбітражного керуючого Дворніченка О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП „Топрак”, призначено ліквідатором ПП „Топрак” арбітражного керуючого Винниченка  Ю.В.
У квітні 2021 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. подав до суду першої інстанції звіт про нарахування основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат в сумі 88 778, 13 грн за виконання ним повноважень ліквідатора у справі №916/2686/16 про банкрутство ПП “Топрак” в період з 12.09.2017 по 24.09.2018 та просив його затвердити.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 затверджено частково звіт арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень у справі №916/2686/16 про банкрутство ПП „Топрак” за період з 12.09.2017 по 27.11.2017, з 18.01.2018  по 24.09.2018  у сумі 77  057, 20 грн, в іншій частині відмовлено. 
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що дослідивши поданий арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат суд встановив, що він охоплює період з 12.09.2017р. по 24.09.2018р., тоді як в період з 27.11.2017р. по 18.01.2018р. на нього ці обов`язки не покладались у зв`язку із скасуванням ухвали від 12.09.2017р. про його призначення. Таким чином, суд першої інстанції визнав за необхідне розглянути звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 12.09.2017р. по 27.11.2017р., з 18.01.2018р. по 24.09.2018р. 
Судом першої інстанції зазначено, що з поданого арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат вбачається, що розмір грошової винагороди арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. за виконання ним повноважень ліквідатора  обрахований арбітражним керуючим виходячи з розрахунку двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
За твердженням суду першої інстанції, кредиторами не прийнято рішення стосовно звіту арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.
Судом першої інстанції також відзначено, що наявні матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували недобросовісність дій арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.,  а також наявність скарг на його дії в якості ліквідатора ПП “Топрак”, направки, у протоколі від  02.02.2018 комітетом кредиторів вирішено прийняти до відома звіт ліквідатора Дарієнка В.Д., вважати роботу ліквідатора Дарієнка В.Д. задовільною та такою, що направлена на захист інтересів боржника та кредиторів.
Разом з цим судом першої інстанції не прийнято до уваги рішення комітету кредиторів, оформлене протоколом від  09.03.2021, яким запропоновано арбітражному керуючому надати певні докази, оскільки воно не є для суду обов`язковим, а оцінюється як будь-який інший доказ на предмет відповідності законодавству, а також грошова винагорода за виконання повноважень ліквідатора визначається відповідно до ст. 115 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та відповідно до Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік та відповідно подання доказів на підтвердження її нарахування законодавством не передбачено, а питання стосовно здійснення та відшкодування витрат, які підлягають підтвердженню, арбітражним керуючим не ставилось.  
Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 24 листопада 2021 року у справі №916/2686/16 скасувати, прийняти нове рішення в межах справи №916/2686/16 за заявою арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про погодження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, заяву арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. залишити без задоволення із підстав передчасності його подання до суду, у противному випадку, відмовити у задоволені заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про погодження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою та без належного правового дослідження та оцінки подані та існуючі докази у даній справі, статуси учасників даного спору, вимоги учасників даного спору, а також не враховано підстави, порядок та умови погодження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди.
Так, апелянт зазначає, що наразі вимоги арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди є передчасними, оскільки остаточно рішення щодо погодження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, комітетом кредиторів боржника не виносилось. Також, жодного ухилення та/або прояву дій щодо ухилення від розгляду звернення арбітражного керуючого комітет кредиторів не здійснює, натомість, запропоновані докази/документи, що є необхідними для вирішення комітетом кредиторів питання про погодження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди на адресу ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс”, як голови комітету кредиторів не надходили.
На переконання апелянта, суд першої інстанції також залишивши поза увагою факт виникнення та існування понесених витрат, необхідність їх вирішення та розгляд комітетом кредиторів боржника, котрому передує безпосереднє звернення заявника до комітету кредиторів.
Скаржник наголошує на тому, що відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів від 09 березня 2021 року, в останньому не містилось жодного рішення щодо відмови у розгляду та затвердженні звіту арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. 
ТОВ ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” наголошує на тому, що сам лише факт призначення арбітражного керуючого ліквідатором боржника не свідчить про здійснення ним повноважень, визначених Кодексом України з процедур банкрутства, та якісного виконання покладених на нього обов`язків, за здійснення яких встановлена грошова винагорода. Оплата має бути здійснення за певну працю, за фактично надані послуги та/або виконану роботу, а не лише за сам факт перебування у певних трудових відносинах без фактичного здійснення праці та виконання посадових (повноважень) обов`язкових.
За твердженням апелянта, наявні матеріли справи свідчать про те, що починаючи із березня 2018 року, справа про банкрутство залишена арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. без її супроводження ліквідатором. Ліквідатором були порушені строки звітування про виконану роботу, як до суду, так і до комітету кредиторів.
Апелянт також зазначає, що наявні у справі звіти ліквідатора Дарієнка В.Д., є формальними, адже на наявних звітах змінюється лише їх вихідний номер та дата (в період із вересня 2017 по лютий 2018 року), інформація викладена на 1 аркуші, в котрих постійно ліквідатор повідомляв про сутність даної справи та про здійснення ним повноважень ліквідатора - без зазначення чого саме та їх результатів.
З огляду на наявні матеріли справи, апелянт вважає, що правомірною, законною та обґрунтованою є грошова винагорода арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. у розмірі 17  899,08 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2686/16 за апеляційною скаргою ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 та призначено справу до розгляду на 16.02.2022. 
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень арбітражний керуючий зазначає, що зі змісту прийнятих рішень по даній справі вбачається, що повноваження арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. було припинено виключно у зв`язку з наявністю неточностей та помилок допущених господарським судом на момент його призначення ліквідатором боржника, а не у зв`язку з наявністю підстав для його відсторонення.
Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. зазначає, що за період виконання повноважень ліквідатора у даній справі до Господарського суду Одеської області скарги на дії ліквідатора не надходили, арбітражного керуючого не було усунено (відсторонено) від виконання обов`язків, у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням покладених на нього обов`язків, зловживанням правами арбітражного керуючого, поданням до суду неправдивих відомостей, а тому у арбітражного керуючого є законне право висувати вимоги щодо оплати його праці за виконання ним повноважень ліквідатора боржника.
З приводу рішення комітету кредиторів від 09.03.2021 на якому вирішено, що остаточне та кінцеве рішення щодо поданого арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. клопотання по суті його заявлених вимог стосовно грошової винагороди буде прийнято в найближчий час після отримання необхідних та не доданих арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. доказів/документів, котрі б висвітлювали та підтверджували б відповідні вимоги, арбітражний керуючий зазначає, що таке рішення не є для суду обов`язковим, а оцінюється як будь-який інший доказ на предмет відповідності законодавству. Тому, суд не зобов`язаний приймати до уваги зазначене рішення.
Крім цього, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. наголошує на тому, що матеріали даної справи не містять доказів, які б підтверджували недобросовісність дій арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., а також наявність скарг на його дії в якості ліквідатора божника, тобто, як вважає арбітражний керуючий, правові підстави відмови у затвердженні звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, у суду відсутні.
Доводи, які викладені ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” стосовно обов`язку арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. надати на розгляд комітету кредиторів повного переліку документів/доказів, які б підтверджували здійснення/виконання ним відповідних дій та заходів під час здійснення повноважень у даній справі, на переконання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., спростовуються наявними у справі доказами та встановленими судом обставинами.
Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. також наголошує на тому, що ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” жодного разу не зазначено конкретних підстав, які б свідчили про необхідність прийняття рішення про відмову у затвердженні звіту про нарахування та виплату грошової винагороди.
У зв`язку з надходження 16.02.2022 о 10:37 повідомлення про замінування адміністративної будівлі Південно-західного апеляційного господарського суду судове засідання не відбулось.
Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 144 від 22.02.2022, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2686/16.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 для розгляду справи №916/2686/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.
Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 477 від 18.05.2022, у зв`язку з перебування судді Лавриненко Л.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2686/16.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2022 для розгляду справи №916/2686/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів – Філінюка І.Г., Поліщук Л.В.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2022 справу №916/2686/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді – Аленіна О.Ю., суддів – Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. та призначено до розгляду на 22.06.2022.
Під час судового засідання від 22.06.2022 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.
Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У зв`язку з введенням на території України воєнного стану справу №916/2686/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Ніко-Тайс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 було розглянуто Південно-західним апеляційним господарським судом у розумний строк, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".  
Згідно з ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. (рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997р. №1-зп/1997).  
Принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони  настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09.02.1999р. №1-рп/1999). 
Суть положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, на яке посилався Вищий арбітражний суд України, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється  на ті відносини, які виникли після набуття чинності <...>, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності <...> (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Відкритого акціонерного товариства „Концерн Стирол” щодо офіційного тлумачення положення абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (справа про оспорювання актів у господарському суді) від 02.07.2002р. №13-рп/2002).  
Таким чином, судом застосовується положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” за принципом, закріпленим в ст. 58 Конституції України, оскільки зазначені суми у звіті нараховані під час дії вказаного Закону та на підставі його норм, а тому  і оцінюється судом на предмет відповідності нормам Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. 
Так, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
За приписами ч. 5 ст. 115 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.
Згідно з ч.7 ст.115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор - щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Пункт 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;
Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".
Статтею 178 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи.
Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.
Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті приписів ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Враховуючи введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства з 21.10.2019, суд вчиняє процесуальну дію щодо затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди  за нормами Кодексу України з процедур банкрутства. 
За приписами ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку. 
Наявними матеріалами оскарження ухвали підтверджується, що арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. виконувались повноваження ліквідатора ПП “Топрак” у період 12.09.2017 по 27.11.2017 з 18.01.2018р. по 24.09.2018.
Згідно звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 12.09.2017 по 24.08.2018 загальна сума грошової винагороди за виконання обов`язків ліквідатора у даній справі складає 88 778, 13 грн, яка розрахована з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, а саме: за період з 12.09.2017 по 31.12.2017 = 23 253, 33 грн (3200*3м.19д.*2); за період з 01.01.2018 по 24.09.2018 = 65 524, 80 грн. (3723*8м.24д.*2). 
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат суд встановив, охоплює період з 12.09.2017 по 24.09.2018, тоді як в період з 27.11.2017 по 18.01.2018 на нього ці обов`язки не покладались у зв`язку із скасуванням ухвали від 12.09.2017 про його призначення. 
Таким чином, звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат розглядається лише за період з 12.09.2017 по 27.11.2017 та з 18.01.2018 по 24.09.2018. 
Як вбачається з протоколу зборів кредиторів від 02.02.2018 вирішено прийняти до відома звіт ліквідатора Дарієнка В.Д., вважати роботу ліквідатора Дарієнка В.Д. задовільною та такою, що направлена на захист інтересів боржника та кредиторів; створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого ліквідатора Дарієнка В.Д. на наступні збори кредиторів. 
З поданого арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат вбачається, що розмір грошової винагороди арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. за виконання ним повноважень ліквідатора за період з 12.09.2017 по 27.11.2017, з 18.01.2018 по 24.09.2018 обрахований арбітражним керуючим виходячи з розрахунку двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень та у відповідності до Закону України “Про Державний бюджет України на 2017 рік” та Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік”. 
На підтвердження виконання своїх повноважень арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. надано: клопотання про зняття обтяжень з об`єктів нерухомого майна, вимогу про передачу документації та матеріальних цінностей банкрута, запити на інформацію, вимогу на виконання постанови Господарського суду Одеської області, звіт ліквідатора, повідомлення про результати розгляду грошових вимог , повідомлення про збори кредиторів з протоколом від 02.02.2018, звіт про проведення ліквідаційної процедури з підтверджуючими документами.
Відповідно до протоколу №01-03-2021/1 від 09.03.2021 засідання комітету кредиторів на голосування ставилось питання “погодити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 12.09.2017р. по 24.09.2018р. в сумі 126 898, 67 за виконання Дарієнком В.Д. повноважень ліквідатора у справі №916/2686/16 про банкрутство ПП “Топрак” в період з 12.09.2017р. по 24.09.2018р. із підстав та виходячи із сутності та змісту відповідного листа-звернення, враховуючи при цьому наявність та додання арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. на власний розсуд документів та/або доказів, котрі підтверджують та визначають відповідні вимоги” за наслідками розгляду якого вирішено: рекомендувати арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. надати на розгляд комітету кредиторів повний перелік документів/доказів, котрі підтверджують здійснення/виконання арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. відповідних дій та заходів у визначений в клопотанні період для повноцінного належного та об`єктивного розгляду вимог арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., враховуючи при цьому направлення арбітражним Дарієнко В.Д. на розгляд комітету кредиторів виключно тексту клопотання на 5 аркушах без додавання будь-якого та жодного належного доказу/документу, котрі б висвітлювали та підтверджували відповідні вимоги; довести до відома арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., що остаточне та кінцеве рішення щодо поданого клопотання арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. по суті його заявлених вимог буде прийнято в найближчий час після отримання необхідних та не доданих арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. доказів/документів, котрі б висвітлювали та підтверджували б відповідні вимоги.  
Відтак, кредиторами не прийнято рішення стосовно звіту арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності часткового затвердження звіту арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень у справі про банкрутство Приватного підприємства „Топрак”.
Судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта з приводу ненадання арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. документів/доказів, що є необхідними для вирішення комітетом кредиторів питання щодо затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, з огляду на таке.
Так, зборами кредиторів 02.02.2018 вирішено прийняти до відома звіт ліквідатора Дарієнка В.Д., вважати роботу ліквідатора Дарієнка В.Д. задовільною та такою, що направлена на захист інтересів боржника та кредиторів.
Наявні матеріали оскарження містять звіти арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. з усіма документами на підтвердження виконання ним повноважень ліквідатора боржника, зокрема звіт про проведення ліквідаційної процедури від 31.07.2018.
Колегія відзначає, що копії цих звітів були направлені комітету кредиторів, до якого у тому числі входить й ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс”.
Слід також наголосити, що за приписами ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.
Відтак, ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” не було позбавлено можливості звернутись до суду першої інстанції із відповідним клопотання та ознайомитись з наявними матеріалами справи, зокрема з звітами та доданими до них документами, що були надані арбітражним керуючим Дарієнко В.Д.
До того ж, колегія суддів зазначає, що посилаючись на ненадання арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. певних документів/доказів, ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” не вказало, які саме документи не було надано арбітражним керуючим. 
Також, згідно з ч. 4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов`язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.
Якщо ліквідатор працює, на думку учасників провадження неефективно, то його дії повинні своєчасно оскаржуватись у порядку норм ч. 11 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №910/18919/13.
Аналогічні за змістом приписи містяться у приписах ч.6 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.
Однак, як свідчать наявні матеріли оскарження ухвали, та не заперечується апелянтом, останній не скористався своїм правом на оскарження дій(бездіяльності) арбітражного керуючого, у разі якщо вважав, що він неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки, у тому числі не надає на запит кредитора будь-які документи, тощо. 
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, оскільки останній застосовується під час розгляду та затвердження судом звіту ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури, а не затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого. 
З приводу доводів ТОВ “Компанія “Ніко-Тайс” наведених під час судового засідання від 22.06.2022, зокрема щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у розгляді справи суддею, рішення якої по даній справі було скасовано судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке. 
Частиною 4 ст. 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.
У відповідності до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2021, під головуванням судді Грабован Л.І., відмовлено у задоволенні заяви ТОВ Компанія «Ніко-Тайс» від 11.02.2021 про покладення на арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення із арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на користь ТОВ Компанія «Ніко-Тайс» судових витрат на правничу допомогу.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 наведену ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.03.2021 було скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ Компанія «Ніко-Тайс».
На думку колегії суддів обставини скасування судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Одеської області від 01.03.2021, у даному випадку, не є підставою для відводу або самовідводу судді.
З огляду на таке, порушення наведені апелянтом не знайшли свого підтвердження, не є та не були під час розгляду справи у суді першої інстанції, підставою для прийняття рішення про відмову у затверджені звіту ліквідатора про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржниками порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.     
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
  ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 у справі №916/2686/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 27.06.2022.

Головуючий суддя                                                            Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Поліщук Л.В.  

Суддя                                                                                Філінюк І.Г.