ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 травня 2022 року           справа №200/10769/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі  №200/10769/21 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.)   за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                           ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області  щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- скасувати рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні позивачу пенсії згідно ч. 2 ст.114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зарахувати позивачу до стажу підземних робіт, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди: з 01.09.1981 по 16.07.1984 навчання у середньому ПТУ у м. Балин Хмельницької обл. за професією тракториста-машиніста; з 14.02.1985 по 22.11.1985 року роботи на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посаді підземного гірника; з 25.11.1985 по 10.12.1987 - служби в рядах Радянської Армії; з 08.02.1988 по 02.10.1999 - роботи на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посадах підземного гірника та гірника очисного забою з повним робочим днем під землею;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію згідно з ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.10.2016 року;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу недоотриманої пенсії за Списком №1 у відповідності до статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.10.2016 року до часу прийняття рішення суду за цим позовом.
В обґрунтування позову зазначив, що пенсійний орган протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до пільгового стажу зазначених періодів роботи при призначені пенсії за віком на пільгових умовах, чим порушив права та законні інтереси позивача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Скасовано рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову ОСОБА_1 в призначенні  пенсії згідно ч. 2 ст.114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.10.2016 та зарахувати до стажу підземних робіт, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 2 ст. 114 розділу XVI - 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди: з 14.02.1985 по 22.11.1985 року -  робота на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посаді підземного гірника; з 25.11.1985 по 10.12.1987 - служба у рядах Радянської Армії; з 08.02.1988 по 02.10.1999 - робота на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посадах підземного гірника та гірника очисного забою з повним робочим днем під землею.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Надані ПРАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» пільгові довідки не можуть бути враховані в підтвердження пільгового стажу, оскільки підприємство фактично знаходиться на території не підконтрольній українській владі, тому в відповідача відсутня можливість провести перевірку первинних документів.
В іншій частині судове рішення відповідачем та позивачем не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
03.10.2016 позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058.
Рішенням Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.01.2017 №880 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Станом на 03.10.2016 позивач мав загальний стаж: 23 роки 10 місяці 1 день, пільговий стаж за Списком №1 відсутній. До пільгового стражу роботи позивача не зараховано період його роботи з 1985 року по 1999, оскільки підприємство, на якому працював позивач, розташоване на території непідконтрольній українській владі, отже не можливо провести перевірку первинних документів (а.с.58-60).
31.03.2021 позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про надання документів, на підставі яких йому  відмовлено в призначенні пенсії (а.с.29)
Листом Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.04.2021 №88-80/Т-02/8-0579/21 повідомлено позивача підстави відмови в призначенні пенсії (а.с.30-31)
Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану  громадян свідчить про дошлюбне прізвище позивача – ОСОБА_2 та зміну прізвища на ОСОБА_3 (а.с.15)
Відповідно до диплому ОСОБА_1 у період з 01.09.1981 по 16.07.1984 навчався у Балинсьому середньому СПТУ-6 та здобув кваліфікацію тракторист-машиніст, слюсар 2 розряду. (а.с.16)
Військовим квитком підтверджено, що позивач у період з 25.11.1985 по 10.12.1987 проходив службу в Лавах Радянської Армії (а.с.18-19)
Відповідно до трудової книжки позивач працював:
-з 14.02.1985 по 22.11.1985 на шахті Комсомолець Донбасу у м. Кіровськ на посаді підземного гірника (запис 2-5);
- з 25.11.1985 по 10.12.1987 - проходив службу у Лавах Радянської Армії (запис 6);
- з 08.02.1988 по 02.10.1999 - на шахті Комсомолець Донбасу у м. Кіровськ на посаді підземного гірника та гірника очисного забою з повним робочим днем під землею (запис 7-10) (а.с.20-22)
Довідкою ПрАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» від 21.06.2016 №03-1971 підтверджено, що позивач:
- з 14.02.1985 по 15.05.1985 працював на посаді учня гірника підземного;
- з 14.02.1985 по 28.02.1985 попереднє навчання в УП;
- з 01.03.1985 направлений на місячні курси за фахом гірник підземний з відривом від виробництва;
- 29.03.1985 по 15.05.1985 працював на дільниці МДУ учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком №1 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ 1 підрозділ 1);
- 16.05.1985 по 22.11.1985 працював на дільниці МДУ гірником підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком №1 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ 1 підрозділ 1);
- з 08.02.1988 по 21.02.1994 гірником підземним;
- 08.02.1988 по 15.021.1988 пройшов попереднє навчання в УП;
- 16.02.1988 по 21.02.1994 на дільниці з видобутку вугілля №2 гірником підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком №1 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 №10 (розділ 1, підрозділ 1, код 1010100а);
- з 11.10.1993 направлений на курси тривалістю 4,5 місяці за фахом гірник очисного забою з відривом від виробництва;
- з 22.02.1994 по 02.10.1999 на дільниці з видобутку вугілля №2 на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком №1 постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (розділ 1, підрозділ 1а, код 1010100а) (а.с.23-24)
Наказами від 14.09.1994 №1191к, від 28.03.2000 №376 та від 29.05.2013 №747 підтверджено, що на підприємстві ОСОБА_4 проводилася атестація робочих місць за умовами праці (а.с.25-27)
Довідкою ПрАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» від 18.05.2016 №05-811 про заробітну плату для обчислення пенсії підтверджено, що ОСОБА_1 з жовтня 1991 року по вересень 1999 року отримував заробітну плату та сплачував страхові внески до Пенсійного фонду України (а.с.28)
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди: з 14.02.1985 по 22.11.1985 року -  робота на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посаді підземного гірника; з 25.11.1985 по 10.12.1987 - служба у рядах Радянської Армії; з 08.02.1988 по 02.10.1999 - робота на шахті «Комсомолець Донбасу» у м. Кіровськ на посадах підземного гірника та гірника очисного забою з повним робочим днем під землею.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах(…)
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в  двох випадках: 
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці  відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Як свідчать записи в трудовій книжці позивача вони не містять інформації про зайнятість позивача на зазначених роботах повний робочий день.
Отже, для отримання позивачем права на пенсію необхідно надати документи до пенсійного органу на підтвердження  роботи повний робочий день на  роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Як свідчать матеріали справи позивачем надана така довідка до відповідача, видана  ПрАТ «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» від 21.06.2016 №03-1971.
Відповідач, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу періодів, вказаних в уточнюючій довідці, виданій ПрАТ «ДТЕК  шахта «Комсомолець Донбасу», послався на відсутність можливості провести перевірку обґрунтованості та достовірності документів, оскільки сама шахта знаходиться на непідконтрольній українській владі території.
Між тим, за  інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань  місцезнаходженням юридичної особи Приватного  акціонерного товариства «ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу» на час видання довідки (21.012016 року) є м. Добропілля Донецької області, яке знаходиться на території, підконтрольній українській владі.
На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,  в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд  приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу роботи, - не відповідають вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірними, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, скасував рішення відповідача  з  зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 03.10.2016 та зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача на шахті «Комсомолець Донбасу» 
Крім того, суд зазначає наступне.
Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.
Таким чином, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Кіровське Донецької області, де фактично знаходиться шахта Комсомолець Донбасу» .
Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».
Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.
Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Таким чином, суд вважає, що неможливість проведення перевірки підприємства, яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території, за умови знаходження юридичної особи, яка видала довідки на території, підконтрольній українській владі, не є підставою для відмови особі в зарахуванні заробітної плати при призначенні пенсії та зарахуванні до пільгового стаду періодів роботи.
Отже, відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного законного рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі  №200/10769/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі  №200/10769/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 травня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.     
Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                     І.Д. Компанієць    

Судді                                                                                             А.В. Гайдар

                                                                                                                      Е.Г. Казначеєв