РІШЕННЯ
Іменем України

03 лютого 2022 року 
Київ

справа №9901/550/19
адміністративне провадження №П/9901/550/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А.,
за участю:
секретаря судового засідання - Пушенко О.І.,
учасника справи:                              
представника відповідача - Цуцкірідзе І.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на роботі на посаді судді,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 17 жовтня 2019 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як           суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач) від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 про звільнення його з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області та поновити його на роботі на посаді судді Зачепилівського районного суду Харківської області.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що рішенням           від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 Вища кваліфікаційна комісія суддів України (далі - ВККС, Комісія) вирішила: визначити, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 02 березня 2018 року         №33/зп-18; відмовити судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року №8/зп-18, за результатами іспиту суддів місцевих та апеляційних судів; визнати суддю Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внести подання до ВРП про звільнення з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 . ВРП рішенням від 17 вересня           2019 року №2484/0/15-19 подання ВККС задовольнила та звільнила ОСОБА_1             з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
3. Позивач стверджує, що рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19                 є протиправним, таким, що підлягає скасуванню, а він поновленню на посаді судді Зачепилівського районного суду Харківської області. 
4. На обґрунтування підстав оскарження зазначеного рішення ОСОБА_1 посилається на: 
- відсутність установленого законом України порядку кваліфікаційного оцінювання суддів і численні порушення Порядку оцінювання, установленого ВККС; 
- невідповідність резолютивної частини рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 вимогам закону;
- дефектний склад колегії членів ВККС, які підписали рішення від 20 липня 2018 року №1275/ко-18;
- численні порушення ВРП її Регламенту, затвердженого рішенням від 24 січня          2017 року №52/0/15-17 (далі - Регламент), під час розгляду питання про звільнення позивача з посади судді;
- грубе порушення ВРП її Регламенту в частині обмеження позивача у часі надання пояснень;
- неврахування викладених позивачем на засіданні ВРП доводів та аргументів і ненадання їм правової оцінки у рішенні, що оскаржується;
- протиправність дій ВРП внаслідок відсутності установленого законом порядку звільнення судді з посади на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України;
- неповноважність складу ВРП на засіданні 17 вересня 2019 року;
- відсутність порядку оскарження рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.
5. Позивач указує на те, що його кваліфікаційне оцінювання в частині складення іспиту проведено не у порядку, встановленому відповідним законом України, а згідно із Положенням про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженим рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року          №143/зп-16, і Порядком проведення іспиту та методикою встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання, затвердженими рішенням ВККС від 04 листопада 2016 року №144/зп-16, що не відповідає вимогам        Конституції України. Разом із тим, навіть цей незаконний Порядок не дотриманий ВККС, оскільки відсутнє її рішення про визначення складу членів Комісії для проведення кваліфікаційного оцінювання позивача. ОСОБА_1 зазначає, що практичну роботу перевірили одні члени Комісії, а підписали рішення від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 інші, що свідчить про те, що це рішення могло бути   підписане не тими членами Комісії. Водночас рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, на підставі якого до ВРП внесено подання про звільнення позивача, ухвалене (підписане) незаконним складом Комісії, оскільки, як указує ОСОБА_1 , склад Колегії не може бути меншим ніж три особи, а одна із цих осіб ( ОСОБА_2 ) виявилася такою, що фактично не відповідала вимогам закону, які ставляться                до членів Комісії, що стало відомо позивачу із відкритих джерел інформації          ( ОСОБА_2 з 27 червня 2019 року звільнено з посади члена ВККС на підставі пункту 6 частини шістнадцятої статті 94, пунктів 3, 4 частини першої та частини третьої статті 96 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)). Тому, на думку ОСОБА_1 , склад членів ВККС, який немовби провів його кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити навіть за власним Порядком. 
6. Позивач наголошує, що він не міг написати практичне завдання настільки        погано, щоб отримати критично низький бал - 27 із 120 можливих, і ВРП не може звільнити суддю просто тому, що за результатами протиправного кваліфікаційного оцінювання незаконно виявлено його невідповідність займаній посаді. Обов`язково має бути зазначено хоча б один із визначених Конституцією України критеріїв невідповідності, що є підставою для звільнення судді. У рішенні ВККС, на підставі якого до ВРП вноситься відповідне подання, має бути зазначено про те, що              суддя не відповідає займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності, які прямо визначено у частині другій статті 83 Закону №1402-VIII. Невідповідність судді займаній посаді за будь-якими іншими критеріями, або взагалі без їхнього визначення, не є самостійною і достатньою підставою для звільнення судді. У резолютивній частині рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, яким ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає займаній посаді,           не зазначено критеріїв його невідповідності займаній посаді судді. Позивач також указує, що дискреційні повноваження ВККС щодо змісту резолютивної частини рішення законом визначено максимально вузько і Комісія має підтвердити або не підтвердити здатність судді відправляти правосуддя. Проте жодне із таких рішень ВККС відносно ОСОБА_1 не ухвалено, а іншого законом не передбачено. Водночас проста невідповідність займаній посаді судді може бути усунута, зокрема, підвищенням професійного рівня шляхом здобуття нових знань, умінь та навичок. ОСОБА_1 стверджує, що рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18               за своїм змістом не відповідає вимогам підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України та частини першої статті 88 Закону №1402-VIII, тому не може бути законною підставою для його звільнення з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області.
7. Позивач указує на те, що про час і місце засідання ВРП, призначене на 17 вересня 2019 року, його повідомлено не за десять календарних днів, яке це передбачено Регламентом ВРП, а за сім днів до засідання. Подані ним пояснення від 12 вересня 2019 року надійшли до ВРП у день розгляду питання про його звільнення і фізично не могли бути ретельно досліджені. ОСОБА_1 зазначає, що порядок звільнення судді з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, нічим не врегульовано. Оскаржуване рішення             про його звільнення ухвалене ВРП у нарадчій кімнаті в порушення засад гласності     та відкритості, оскільки таке рішення мало ухвалюватися відкритим голосуванням          без виходу членів ВРП до нарадчої кімнати. Позивач посилається на поверхневий розгляд ВРП питання про його звільнення з посади судді та незаконність  обмеження у часі надання ним пояснень на засіданні 17 вересня 2019 року. ВРП,         як стверджує ОСОБА_1 , мала перевірити легітимність та відповідність закону відповідної колегії ВККС, але цього не зробила. До внесення законодавцем відповідних змін до статті 56 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII    «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України,                у порядку, передбаченому вказаною статтею Закону №1798-VIII, не є законним і можливим. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення ВРП не можна вважати вмотивованим, оскільки в ньому не надано правової оцінки всім його доводам, викладеним як усно на засіданні 17 вересня 2019 року, так і письмово у направлених відповідачеві поясненнях. 
8.  ОСОБА_1 стверджує, що відповідно до частини першої статті 5 Закону           №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена і на її засіданні 17 вересня 2019 року брали участь чотирнадцять членів. Проте Говоруха В.І. , Худик М.П. , Шапран В.В. і Швецова Л.А. не є повноважними членами ВРП, оскільки вони на цей час обіймали посади суддів апеляційних судів, де мали відправляти правосуддя. Тому, як уважає позивач, на засіданні 17 вересня 2019 року брали участь лише десять повноважних членів ВРП і це засідання не можна вважати повноважним;           всі рішення, які були ухвалені на цьому засіданні, є незаконними. ОСОБА_1 також указує на відсутність у рішенні ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 роз`яснення про порядок його оскарження.  
9. У заяві про доповнення підстав позову ОСОБА_1 посилається на Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, у пункті 9 якого, як указує позивач, зазначено, що суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у зв`язку з закінченням строку, на який його обрано чи призначено. Тому, на думку ОСОБА_1 , після 22 серпня 2017 року він мав бути звільнений з посади судді виключно Президентом України та виключно у зв`язку з закінченням строку, на який його призначено. Позивач указує на відсутність у ВРП конституційної компетенції на його звільнення, як особи, строк повноважень судді якого сплив 22 серпня 2017 року. 
10. Позивач у судове засідання 03 лютого 2022 року не з`явився, просив провести судове засідання без його участі. 
ІІ. Позиція відповідача щодо позовної заяви 
11. Представником ВРП подано письмовий відзив на позовну заяву із             проханням відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки вони               є необґрунтованими та безпідставними.  
12. Відзив мотивовано, зокрема, тим, що рішення від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України є законним і обґрунтованим, оскільки ухвалене повноважним складом ВРП, відповідно до Конституції України та законів №1402-VIII, №1798-VIII, із дотриманням усіх законодавчих вимог і підписане усіма членами, які брали участь у його ухваленні. Оскаржуване рішення, як указує представник відповідача, містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
13. Представник відповідача також звертає увагу на те, що ОСОБА_1         скористався процедурою судового оскарження рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, яким йому відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання, визнано таким, що не відповідає займаній посаді судді, та вирішено внести до ВРП подання про звільнення його з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області. Рішенням Касаційного адміністративного            суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №9901/713/18                 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним і скасування зазначеного рішення ВККС. Судовим рішенням у справі №9901/713/18 установлено, що підстави для скасування рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 відсутні, це рішення ухвалене Комісією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому при розгляді справи №9901/550/19 вказані обставини доведенню не підлягають. 
14. Представник ВРП у судовому засіданні 03 лютого 2022 року підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
ІІІ. Рух справи у суді першої інстанції
15. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2019 року для розгляду справи №9901/550/19 (провадження №П/9901/550/19) визначено склад колегії суддів: Кашпур О.В. (суддю-доповідача, головуючого суддю), Бевзенка В.М., Радишевську О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А.
16. Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. ухвалою від 25 жовтня 2019 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
17. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 04 грудня 2019 року визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І. та Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №9901/550/19. Передав заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І. та Уханенка С.А. на автоматизований розподіл для визначення в установленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.
18. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М. ухвалою від 06 грудня 2019 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І. та Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №9901/550/19.
19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 04 лютого 2020 року визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Смоковича М.І. від участі у розгляді справи №9901/550/19 та передав цю заяву на автоматизований розподіл для визначення         в установленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.
20. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду              Блажівської Н.Є. ухвалою від 06 лютого 2020 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Смоковича М.І. від участі у розгляді справи №9901/550/19.
21. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 11 лютого 2020 року визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №9901/550/19 та передав цю заяву на автоматизований розподіл для визначення в установленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.
22. Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В. ухвалою від 12 лютого 2020 року відмовив у задоволенні заяви    ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від розгляду справи №9901/550/19.
23. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 16 березня 2020 року визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І. та Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №9901/550/19.
24. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 07 серпня 2020 року задовольнив заяву ВРП про участь          у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
25. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 29 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №9901/550/19 задовольнив частково. Зупинив провадження у справі №9901/550/19 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на роботі на посаді судді до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №9901/396/19 за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним рішення. Відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 у частині зупинення провадження у справі №9901/550/19    за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на роботі на посаді судді до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №9901/160/19 за позовом ОСОБА_7 до ВРП, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ВККС, про визнання протиправним і скасування рішення.
26. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 02 грудня 2021 року поновив провадження у справі №9901/550/19 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на роботі на посаді судді.
27. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Бевзенка В.М., Радишевської О.Р., Смоковича М.І., Уханенка С.А. ухвалою від 31 січня 2022 року визнав необґрунтованою заяву   ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №9901/550/19 та передав цю заяву на автоматизований розподіл для визначення в установленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цією заявою.
28. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду            Калашнікової О.В. ухвалою від 31 січня 2022 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №9901/550/19. 
29. У судовому засіданні 03 лютого 2022 року Суд протокольною ухвалою відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотань про виклик свідків і дослідження поданого ним в якості доказу аудіозапису засідання ВРП. 
IV. Фактичні обставини справи, установлені судом першої інстанції 
30. Указом Президента України від 23 серпня 2012 року №484/2012 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Зачепилівського районного суду Харківської області строком на п`ять років.
31. Рішенням від 01 лютого 2018 року №8/зп-18 ВККС призначала кваліфікаційне оцінювання окремих суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, у тому числі судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .
32. Рішенням від 02 березня 2018 року №33/зп-18 ВККС призначила проведення іспиту в межах кваліфікаційного оцінювання стосовно суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, призначеного рішенням від             01 лютого 2018 року №8/зп-18, та встановила мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого бала у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання. 
33. За результатами складення анонімного письмового тестування ОСОБА_1 отримав 49,5 бала (з 90), а за виконання практичного завдання - 27 балів (із 120), тобто менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання. 
34. Рішенням від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 ВККС вирішила: визначити, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії             від 02 березня 2018 року №33/зп-18; відмовити судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року №8/зп-18, за результатами іспиту суддів місцевих та апеляційних судів; визнати суддю Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внести подання до ВРП про звільнення з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .
35. У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, у задоволенні якого рішенням Касаційного адміністративного суду               у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №9901/713/18, яке набрало законної сили 05 жовтня 2018 року, відмовлено.
36. У липні 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, у задоволенні якого рішенням Касаційного адміністративного суду               у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року в справі №9901/396/19 було відмовлено. 
37. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року в справі №9901/396/19 скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним рішення закрито. 
38. 22 серпня 2018 року до ВРП надійшло подання від 22 серпня 2018 року                    №21-4664/18 із рекомендацією (рішенням) ВККС від 20 липня 2018 року              №1275/ко-18 про звільнення з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 - як такого, що не відповідає займаній посаді                  за результатами кваліфікаційного оцінювання.
39. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП               від 23 серпня 2018 року доповідачем по вказаному поданню визначено члена ВРП ОСОБА_8 . 
40. Листом від 07 грудня 2018 року №47106/0/9-18 ВРП запросила ОСОБА_1 на              її засідання 18 грудня 2018 року 10 годину для розгляду питання про його звільнення з посади судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України відповідно до подання із рекомендацією ВККС від 20 липня     2018 року №1275/ко-18. 
41. 17 грудня 2018 року до ВРП від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду питання про його звільнення з посади судді у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 
42. Згідно з протоколом повторного автоматизованого визначення члена ВРП                  по справі від 10 травня 2019 року вказане подання у зв`язку з припиненням повноважень попередньо визначеного члена ВРП ОСОБА_8 перерозподілене на члена ВРП Говоруху В.І . 
43. Листом від 19 липня 2019 року №27267/0/9-19  ОСОБА_1 запрошено на засідання ВРП для розгляду питання про його звільнення з посади судді на                        01 серпня 2019 року 10 годину. 
44. За результатами перевірки матеріалів, що надійшли з ВККС із рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, член ВРП Говоруха В.І. підготував висновок від 24 липня 2019 року, яким запропонував ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
45. 29 липня 2019 року до ВРП від ОСОБА_1 надійшло клопотання з відповідними поясненнями та документами, у якому він просив, з-поміж іншого, відкласти розгляд подання про його звільнення з посади судді.
46. Листом від 06 вересня 2019 року №32893/0/9-19 ОСОБА_1 запрошено на засідання ВРП для розгляду питання про його звільнення з посади судді на                     17 вересня 2019 року 10 годину.  
47. 17 вересня 2019 року ВРП зареєстровано клопотання із поясненнями та додатками, що надійшли від ОСОБА_1 , який, зокрема, просив відкласти розгляд подання ВККС про його звільнення з посади судді.
48. На засіданні 17 вересня 2019 року ВРП відмовила ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відкладення розгляду питання про його звільнення та розглянувши у присутності останнього подання із рекомендацією ВККС про звільнення його                  з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області, керуючись статтею 131, підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, абзацом другим пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, статтями 3, 30, 34, 56, пунктом 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII, ухвалила рішення №2484/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України». 
V. Позиція Суду
49. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
50. Відповідно до частини першої статті 112 Закону №1402-VIII, якою встановлено загальні умови звільнення судді з посади, суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.
51. Згідно із пунктом 40 розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII положення цього Закону застосовуються з урахуванням норм розділу          XV «Перехідні положення» Конституції України.
52. Приписами підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закріплено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII (далі - Закон №1401-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення      за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом. 
53. Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII установлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом №1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади           за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.
54. Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата               на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
55. Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону №1402-VIII підставою            для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення ВККС про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.
56. Приписами частини п`ятої статті 83 Закону №1402-VIII закріплено, що порядок         та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС. 
57. На виконання вимог Закону №1402-VІІІ ВККС рішенням від 03 листопада                  2016 року №143/зп-16 затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, а рішенням від 04 листопада 2016 року №144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та Методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання.
58. Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ вказаного Положення №143/зп-16 (у редакції рішення ВККС від 13 лютого 2018 року №20/зп-18) рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У вступній частині зазначаються: 1) дата,          час та місце ухвалення рішення, його номер; 2) прізвища та ініціали членів Комісії,     які брали участь в ухваленні рішення; 3) прізвище, ім`я, по батькові судді (кандидата на посаду судді), якого оцінено; 4) найменування суду, в якому суддя, якого          оцінено, здійснює правосуддя. В описовій частині рішення зазначаються: 1) підстави призначення кваліфікаційного оцінювання; 2) стислий опис його проведення. У мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла            таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.
59. Пунктами 10 та 11 розділу V зазначеного Положення встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність                займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді. Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен з критеріїв бала більшого за 0.
60. Відповідно до частин першої та другої статті 88 Закону №1402-VІІІ ВККС         ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
61. За приписами частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання;     3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений                       про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення                про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
62. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Водночас виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.
63. Рішення про звільнення судді з посади, як закріплено приписами пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України та пункту 6 частини першої статті               3 Закону №1798-VIII, ухвалює ВРП, яка відповідно до частини першої статті 1 Закону №1798-VIII є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади    та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
64. Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстави, визначеної підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, розглядаються на засіданні ВРП у пленарному складі на підставі подання ВККС у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону. Оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання відбувається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
65. За приписами частини першої статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої               статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП. 
66. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.             Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання ВРП у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності (частина третя статті 56 Закону №1798-VIII).
67. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення (частина шоста статті 56 Закону №1798-VIII). 
68. Відповідно до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті                126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
69. Статтею 18 Закону №1798-VIII закріплено, що ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги. 
70. Приписами частин першої та другої статті 5 Закону №1798-VIII визначено,                 що ВРП складається з двадцяти одного члена, з яких десятьох - обирає з`їзд суддів України з числа суддів чи суддів у відставці, двох - призначає Президент               України, двох - обирає Верховна Рада України, двох - обирає з`їзд адвокатів України, двох - обирає всеукраїнська конференція прокурорів, двох - обирає з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ. Голова Верховного Суду входить до складу ВРП за посадою. Члени ВРП обираються (призначаються) строком на чотири роки. Одна й та сама особа не може обіймати посаду члена ВРП два строки поспіль.
71. Відповідно до частини другої статті 30 Закону №1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
72. Із наявних у матеріалах справи документів, зокрема, витягу з протоколу засідання ВРП від 17 вересня 2019 року №70 та ксерокопії оскаржуваного рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19, слідує, що подання із рекомендацією ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного                 суду Харківської області розглянуто 17 вересня 2019 року на засіданні ВРП більшістю від її складу, а саме у складі: голова ВРП - Говоруха В.І. (головуючий), члени ВРП - Артеменко І.А. , Гречківський П.М. , Грищук В.К. , Іванова Л.Б. , Краснощокова Н.С. , Маловацький О.В. , Матвійчук В.В. , Овсієнко А.А. , Прудивус О.В. , Худик М.П. , Шапран В.В. , Швецова Л.А., Шелест С.Б.
73. Позивач уважає, що Говоруха В.І. , Худик М.П. , Шапран В.В. і Швецова Л.А. ,                 які брали участь в ухваленні оскаржуваного рішення від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19, не є повноважними членами ВРП, оскільки на цей час обіймали посади суддів апеляційних судів, де мали відправляти правосуддя.
74. Як слідує із інформації, розміщеної на офіційному вебсайті ВРП, яка є загальнодоступною, Говоруха В.І. , Худик М.П. , Шапран В.В. і Швецова Л.А. обіймали посади суддів судів апеляційних інстанцій та черговими з`їздами суддів України     були обрані строком на чотири роки членами ВРП і склали присягу члена ВРП, а саме: Говоруха В.І. - 06 березня 2018 року (з 16 квітня 2019 року до 24 вересня          2019 року обіймав посаду голови ВРП), Худик М.П. і Шапран В.В.  - 15 березня             2017 року, Швецова Л.А. - 06 березня 2018 року.
75. Водночас приписами частини першої статті 21 Закону №1798-VIII обумовлено, що на час виконання повноважень члени ВРП з числа суддів відряджаються до ВРП із збереженням за ними посад, які вони обіймали на момент обрання (призначення) членами ВРП. Член ВРП, який є суддею, не може здійснювати правосуддя (крім Голови Верховного Суду) (частина восьма статті 6 Закону №1798-VIII). 
76. З огляду на зазначене, Суд уважає безпідставними посилання позивача на те,      що на засіданні ВРП 17 вересня 2019 року брали участь лише десять її повноважних членів, оскільки станом на 17 вересня 2019 року Говоруха В.І. , Худик М.П. ,              Шапран В.В. та Швецова Л.А. були повноважними членами ВРП і на цей час не могли здійснювати правосуддя в судах. Склад ВРП, який ухвалив оскаржуване рішення        від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19, мав повноваження його ухвалювати.
77. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та шостої статті 34 Закону №1798-VIII рішення ВРП ухвалюється більшістю членів ВРП, які беруть участь у засіданні ВРП, якщо інше не визначено цим Законом. Рішення ВРП, її органів ухвалюється у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті), бути присутніми у якому іншим особам, крім членів ВРП, які мають право голосу при ухваленні рішення, забороняється. Рішення ВРП, її органів ухвалюється відкритим голосуванням, якщо інше не визначено цим Законом. Резолютивна частина рішення ВРП, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті ВРП не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом.
78. Як слідує із витягу з протоколу засідання ВРП від 17 вересня 2019 року №70,            за звільнення ОСОБА_1 проголосували - 11 членів, проти - 3, не брали участі у голосуванні - 0.
79. Наявні у матеріалах справи документи, зокрема, витяг з протоколу засідання ВРП від 17 вересня 2019 року №70 та ксерокопія рішення ВРП від 17 вересня              2019 року №2484/0/15-19, свідчать про те, що оскаржуване рішення підписане повноважним складом ВРП - її головою та 13 членами, які брали участь у його ухваленні. 
80. Безпідставними є посилання позивача на те, що оскаржуване рішення про             його звільнення ухвалене ВРП у нарадчій кімнаті в порушення засад гласності та відкритості, що таке рішення мало ухвалюватися відкритим голосуванням без виходу членів ВРП до нарадчої кімнати, оскільки рішення від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України ухвалене ВРП більшістю її членів, які брали участь у засіданні, у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті), бути присутніми у якому іншим особам, окрім членів ВРП, які мають право голосу при ухваленні рішення, забороняється, що встановлено приписами статті 34 Закону №1798-VIII. 
81. За таких обставин, Суд не встановив визначених пунктами 1 та 2 частини           другої статті 57 Закону №1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19.
82. Не є слушними посилання ОСОБА_1 і на те, що ВРП не повідомила його належним чином про розгляд питання щодо його звільнення, призначеного на               17 вересня 2019 року, з огляду на таке.
83. У пункті 5.9 Регламенту визначено, що особа, питання щодо якої                                 має розглядатися ВРП, повідомляється відповідним структурним підрозділом секретаріату про такий розгляд згідно з частинами п`ятою і шостою статті 30 Закону №1798-VIII. 
84. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 30 Закону №1798-VIII особа,           питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом. Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному вебсайті ВРП.
85. Як слідує із матеріалів справи, листами від 07 грудня 2018 року №47106/0/9-18 та від 19 липня 2019 року №27267/0/9-19 ВРП повідомляла ОСОБА_1 про те,               що розгляд питання про його звільнення з посади судді призначено на 10 годину           18 грудня 2018 року та 01 серпня 2019 року відповідно. Позивачем були направлені до ВРП клопотання про відкладення засідань, призначених на 18 грудня 2018 року та 01 серпня 2019 року щодо розгляду питання про його звільнення. 
86. Про розгляд ВРП питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді о                   10 годині 17 вересня 2019 року останнього повідомлено листом від 06 вересня          2019 року №32893/0/9-19, який отримано 10 вересня 2019 року. Таке повідомлення також було розміщене на офіційному вебсайті ВРП. Позивач скористався своїм правом на подання до ВРП письмових пояснень з приводу звільнення його з посади судді. 
87. З огляду на встановлені обставини, Суд дійшов висновку про відсутність порушення порядку повідомлення ОСОБА_1 про засідання ВРП. 
88. Разом із тим, на засіданні ВРП 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 був присутній та заслуханий. 
89. Як слідує із витягу з протоколу засідання ВРП від 17 вересня 2019 року №70, позивач надав пояснення щодо обставин, викладених у рішенні ВККС щодо наявності підстав для звільнення його з посади судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Пояснення ОСОБА_1 членом ВРП Маловацьким О.В. були скеровані у межах питання, яке розглядалося на засіданні. На поставлені питання позивач надав відповіді.  
90. Оцінюючи рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 на його відповідність вимогам пункту 3 частини другої статті 57 Закону №1798-VIII,                  Суд уважає, що це рішення містить конкретну визначену правову підставу звільнення судді ОСОБА_1 та є вмотивованим.
91. Підставою для звільнення позивача з посади судді слугувало рішення ВККС             від 20 липня 2018 року №1275/ко-18, яким вирішено: визначити, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не склав іспиту     для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від                  02 березня 2018 року №33/зп-18; відмовити судді Зачепилівського районного              суду Харківської області ОСОБА_1 у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 01 лютого 2018 року №8/зп-18,                 за результатами іспиту суддів місцевих та апеляційних судів; визнати суддю Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді; внести подання до ВРП про звільнення з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .
92. Рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 мотивовано тим, що за результатами складення анонімного письмового тестування суддя ОСОБА_1 отримав 49,5 бала, а за виконання практичного завдання - 27 балів, тобто менше         50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту і не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди». Комісія зробила висновок про те, що суддя Зачепилівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності.
93. У межах кваліфікаційного провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема, можуть вплинути на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої            є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України.
94. ВРП погодилася із висновками Комісії, зробленими у рішенні від 20 липня             2018 року №1275/ко-18, поклавши їх в основу обґрунтування оскаржуваного рішення від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19. ВРП також установила, що законність рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 перевірив        Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в справі №9901/713/18, який рішенням від 29 серпня 2018 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання протиправним і скасування рішення ВККС, дійшовши висновку, що рішення від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 прийняте Комісією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
95. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в справі №9901/713/18, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішенні від 29 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2018 року, зробив висновки про          те, що Законом №1402-VIII визначено вичерпний перелік підстав, за наявності             яких рішення Комісії, прийняте за результатами проведеного кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване. У відповідності із вимогами         Закону №1402-VIII суд з`ясував, що: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, був повноваженим для його проведення; 2) рішення підписано усім складом членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) рішення містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких           Комісія дійшла відповідного висновку. Оскаржуване рішення від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 прийняте Комісією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
96. За правилами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,              крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
97. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
98. Виходячи із окремих підстав, зазначених ОСОБА_1 у цьому позові, він фактично просить Суд втрутитися у рішення Касаційного адміністративного суду               у складі Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №9901/713/18, яке набрало законної сили, та зробити протилежні висновки, а саме про протиправність рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18.
99. Оскаржуваним рішенням ВРП не встановила недоліків, які могли вплинути                на об`єктивність оцінювання, порушень ВККС процедури ухвалення рішення від              20 липня 2018 року №1275/ко-18, а також порушень прав судді чи інших ознак протиправності вказаного рішення, на що, зокрема, посилався позивач.  
100. Повторне звернення ОСОБА_1 у липні 2019 року з позовом про скасування рішення ВККС від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 щодо визначення результатів проведеного стосовно нього кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді (справа №9901/396/19) було зумовлене іншою підставою, зокрема тим,              що, на його думку, в ухваленні Комісією цього рішення брав участь ОСОБА_2 , який нелегітимно перебував на посаді члена Комісії. 
101. Постановою від 08 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2021 року в справі №9901/396/19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову, скасувала. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним рішення закрила.
102. З огляду на висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 червня 2021 року в справі №9901/979/18, необхідно зазначити про необґрунтованість посилання позивача на неможливість участі члена Комісії ОСОБА_2 у прийнятті її рішень, оскільки на момент ухвалення рішення Комісії          від 20 липня 2018 року №1275/ко-18 ОСОБА_2 був повноправним членом ВККС              і мав право брати участь у прийнятті рішень у складі Комісії. ОСОБА_2 звільнено     з посади члена ВККС наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 27 червня 2019 року №471/к.
103. Ураховуючи наведене у сукупності, Суд дійшов висновку про те, що рішення          від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Зачепилівського районного суду Харківської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України як судді, щодо якого             за результатами кваліфікаційного оцінювання виявлено невідповідність займаній посаді, є вмотивованим, ухваленим повноважним складом ВРП на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
104. Суд констатує, що підпункт 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України є самостійною, окремою, відмінною від наведених у статті             126 Конституції України підставою звільнення судді з посади в разі виявлення невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності за результатами проведеного відповідно до цієї норми             Конституції України оцінювання чи відмови судді від такого оцінювання.
105. Мета, процедура і правові наслідки кваліфікаційного оцінювання суддів чітко визначені та врегульовані Конституцією України і законами №1402-VIII, №1798-VIII. Норми цих законів, що регулюють спірні правовідносини, є зрозумілими, точними                 і передбачуваними. Цим законодавством, зокрема, передбачена можливість звільнення судді в тому випадку, коли об`єктивні результати його оцінювання          прямо підтверджують нездатність чи небажання судді виконувати свої обов`язки           на мінімально прийнятному рівні.
106. Позивач був ознайомлений із вимогами відповідного законодавства і міг передбачити, що наслідки оцінювання могли бути як позитивні, так і негативні.
107. Підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19, визначених пунктом 3 частини другої статті 57 Закону №1798-VIII, Суд не встановив. 
108. Та обставина, що у рішенні від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 ВРП не роз`яснено порядок його оскарження, на що вказує позивач, не впливає на зміст і правомірність цього рішення. Порядок, строк і підстави оскарження рішення ВРП визначаються законом.
109. Не є слушними посилання ОСОБА_1 на відсутність у ВРП конституційної компетенції на його звільнення, як особи, строк повноважень судді якого сплив              22 серпня 2017 року, оскільки виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України є самостійною підставою для звільнення судді з посади, що, у свою чергу, належить до конституційної функції ВРП.
110. Отже, за встановлених у сукупності обставин і з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, Суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення ВРП від 17 вересня 2019 року №2484/0/15-19 ухвалене на підставі, в         межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні. 
VІ. Судові витрати
111. Підстав для розподілу судових витрат немає. Судовий збір за подання позовної заяви ОСОБА_1 не сплачувався з огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд
В И Р І Ш И В :
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя   про визнання протиправним і скасування рішення, поновлення на роботі на посаді судді відмовити. 
2. Судові витрати не розподіляються.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                           В. М. Бевзенко
                                                                                                    О. Р. Радишевська
                                                                                                    М. І. Смокович
                                                                                                    С. А. Уханенко