ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року 

справа № 740/6720/21		
провадження № 22-ц/821/748/22		
категорія: 304080000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 

учасники справи: 
позивач - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», 
відповідач -  ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до  ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,у складі: головуючої судді Гагаріної Т. О., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

29 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту.
Позовна заява мотивована тим, що, 10 грудня 2018 в м. Нiжині по вул. Василiвська, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . 
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 4274086.
Відповідно до постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 740/5869/18 від 08 січня 2019 року було визнано винним у даному ДТП - ОСОБА_1 , внаслідок порушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулись потерпілі особи та надали всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт № 25/52174/3.2.29 від 25 липня 2019 року. Беручи до уваги вищезазначений страховий акт позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 9 765 грн 56 коп.
За наведених мотивів, з посиланням на положення ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 33, підпункти «г» та «ґ» підпункту 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 9 765 грн 56 коп. та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 270 грн 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року у задоволенні позову ПАТ «СК «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено. 
Мотивація рішення зводилася до того, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке по своїй  суті має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.
При цьому факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, водночас позивач не посилався на наявність необґрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем зобов`язань, визначених законом, а тому підстави для задоволення позову у зв`язку з неповідомленням відповідачем у письмовому вигляді страховика про настання страхового випадку немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 22 лютого 2022 року, ПАТ «СК «Країна», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, порушило питання про скасування заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року та постановлення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору скаржник  просив покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом залишено поза увагою той факт, що, звертаючись з приведеним позовом, ПАТ «СК «Країна» посилалося в тому числі і на норми ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якою регламентовано, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо вона визначена у встановленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, тоді як місцевим судом наголошено на доповнюючій підставі звернення з регресним позовом, а саме неповідомлення страховика у строки і за умови, визначені у підпункті 33.1 4 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону. При цьому скаржник вказав на те, що причинами настання ДТП, яка мала місце 10 грудня 2018 року стало в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу, а не неповідомлення страховика про страховий випадок. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 травня 2022 року розгляд апеляційної скарги призначено на 15 червня 2022 року на 08 год 00 хв. в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/ 4274086 ПАТ «СК «Країна». При цьому в якості страхувальника зазначено ОСОБА_3 (а. с. 6).
Згідно полісу № АМ/6590901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований ПАТ «СТ «Гарантія» (а. с. 13).
З довідки про ДТП № 3018345480743385 складеної Ніжинским відділом поліції  ГУНП в Чернігівській області вбачається, що 10 грудня 2018 року в м. Нiжині по вул. Василiвська, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . 
В графі технічні несправності зазначено, що легковий автомобіль «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 мав технічні несправності, зокрема заклинювання та відрив коліс (а с. 14). 
Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується: актом огляду транспортного засобу від 14 грудня 2018 року, довідкою про ДТП від 18 січня 2019 року (а. с. 25). 
Постановою Ніжинського міськрайонного сулу Чернігівської області по справі № 740/5869/18 від 08 січня 2019 року, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн штрафу на користь держави 
Вказаною постановою встановлено, що 10 грудня 2018 року о 14-12 год. в м. Ніжині по вул. Василівська, ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ-3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого під час руху відірвалось заднє ліве колесо та відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ-210700-20 державний номер НОМЕР_2 , травмованих чи загиблих немає, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3А Правил дорожнього руху (а. с. 15).
23 січня 2021 року потерпілий водій ОСОБА_4 в КЛПЗ «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» повідомив АТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 7).
19 квітня 2019 року КЛПЗ «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» звернувся до АТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування (а. с. 8).
Відповідно до звіту № 36302 про оцінку колісного транспортного засобу від 11 травня 2019 року ринкова вартість КТЗ до пошкодження  -  49 730 грн 96 коп., зазначення коефіцієнту фізичного зносу  -  0,5608, вартість відновлювального ремонту КТЗ 11 228 грн 63 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 9 941 грн 25 коп. (а. с. 16).
На підставі копії Акту огляду транспортного засобу від 14 грудня 2018 року та ремонтної калькуляції № 36302 від 14 грудня 2018 року, де визначено характер та вартість пошкодження транспортного засобу автомобілю ВАЗ-210700-20 державний номер НОМЕР_2 , позивачем складено страховий акт № 25/52174/3.2.29 про виплату КЛПЗ «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» страхового відшкодування на суму 9 765 грн 56 коп. (а. с. 28).
Страхове відшкодування виплачене 29 липня 2019 року згідно платіжного доручення № 12489 (а. с. 29).
Відповідно до копії претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу № 52174/ІНС від 07 листопада 2019 року, АТ «СК «Країна» звернулось до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 9 765 грн 56 коп. (а. с. 30).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного  висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права 

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Предметом даного спору є відшкодування шкоди в порядку регресу. 
Звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на положення ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 33, підпункти «г» та «ґ» підпункту 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону (на який зокрема посилається позивач) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 у справі № 6-284цс15, від 17 січня 2020 у справі № 463/5839/16-ц (провадження № 61-3172св18).
Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас, лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому лише факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що такі дії відповідача ускладнили для позивача можливість перевірити обставини ДТП або призвели чи могли призвести до необґрунтованої страхової виплати.
Відповідно до підпункту «г» підпункту 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (на яку позивач також вказував у позові без конкретизації обставин, щодо її наведення) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Країна» послався на те, що місцевим судом проігноровано приписи вищезазначених норм закону, оскільки постановою Ніжинського міськрайонного сулу Чернігівської області по справі № 740/5869/18 від 08 січня 2019 року, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та встановлено, що 10 грудня 2018 року о 14-12 год. в м. Ніжині по вул. Василівська,    ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ-3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , в якого під час руху відірвалось заднє ліве колесо та відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ-210700-20 державний номер НОМЕР_2 , травмованих чи загиблих немає, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3А Правил дорожнього руху.
Так, пунктом 1.5 Правил дорожнього руху регламентовано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 2.3. А вказаних правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Згідно приписів ст. 81 ЦПК України, які аналізувалися вище, обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, які відповідно повинні довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вимогами п.п. 34.2., 34.3. ст. 34 Закону № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року, регламентовано обв`язок страховика направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків на протязі 10 днів з дня отримання повідомлення.
Як вже встановлено судовим розглядом, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно до п. 31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідностей, визначених п.п. 31.4.1., 31.4.2., 31.4.3., 31.4.4., 31.4.5., 31.4.6., 31.4.7. цих правил.
Згідно   постанови   Ніжинського   міськрайонного   суду   Чернігівської   області по справі  № 740/5869/18 від 08 січня 2019 року, причиною ДТП та пошкодження транспортного засобу «ГАЗ-3302», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 стало порушення остання вимог п. п. 1.5, 2.3А Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.
Отже вказаною постановою не встановлено невідповідність технічного стану транспортного засобу Правилам дорожнього руху України.
Водночас, матеріали справи, сформовані на підставі вказаного позову не підтверджують того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання «ГАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Окрім цього, позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, а судами не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що в момент вчинення ДТП відповідач в порушення Правил дорожнього руху України експлуатував технічно несправний автомобіль і така несправність стала наслідком вищезгаданого ДТП, яке мало місце 10 грудня 2018 року.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є виключною підставою для пред`явлення регресного позову, являється мотивованими та ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону.
При цьому, суд першої інстанції не зробив однозначного висновку щодо обґрунтованості чи безпідставності частини заявлених вимог, що стосуються стягнення шкоди в порядку регресу з посиланням на невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу страховика. 
У зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального права оскаржуване рішення суду необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із залишенням вимог апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «Країна» по суті без задоволення, його доводи про відшкодування судових витрат мають бути відхилені, а витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід покласти на особу, яка її подала.
Керуючись  ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.
Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 15 червня 2022 року.

Головуючий                                                                                                          Л. І. Василенко

Судді:                                                                                                                    В. Г. Бородійчук 

                                                                                                                              О. В. Карпенко