ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1049/20  Номер провадження 22-ц/814/1006/22	Головуючий у 1-й інстанції Косик  С.М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Дряниці Ю.В.,
суддів:                Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 року за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду із даним позовом. Вказувало, що за адресою місця проживання і реєстрації відповідача позивачем надаються послуги з централізованого опалення. Відповідачі допустили прострочення оплати за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 21 березня 2015 року по 01 жовтня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 8 416 грн. У зв`язку з наведеним просили суд, стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 8 416 грн., нарахований індекс інфляції у розмірі 4 414, 78 грн. та 3 % річних у розмірі 1 763, 23 грн., що в загальному обсязі складає 14 594, грн. Також просили суд вирішити питання відшкодування понесених судових витрат. 
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 та ОСОБА_1  на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 3 653, 01 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позов. Вважає, що судом безпідставно не було застосовано наслідки спливу строку позовної давності. Також, зазначає, що він не є споживачем послуг за адресою їх надання, а тому не має обов`язку по їх оплаті. 

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України. 

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та забезпечувались послугами централізованого опалення та теплопостачання, що надавалися Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго».
31 березня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води за умовами якого Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Суб`єктами користування послуг є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї одна особа.
З розрахунків заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 убачається, що за період з березня 2015 року по жовтень 2020 по вказаній квартирі утворилася заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 8 416 грн, 3% річних від простроченої суми боргу за послуги теплопостачання складають 1 763,23 грн. за 2021 день, інфляційні втрати з квітня 2015 по вересень 2020 становлять 4 414,78 грн. 

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, шляхом періодичного внесення платежів, відповідач визнавав борг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно до ч.ч. 2, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Так, із долучено до матеріалів справи розрахунку, вбачається, що заборгованість за послуги з теплопостачання нараховувалась позивачем щомісяця, а тому перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Таким чином, враховуючи, що із даним позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося у листопаді 2020 року, то щомісячний платіж, сплата якого прострочена у межах строку позовної давності слід відраховувати із листопада 2017 року. 
Відповідачем було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, яке, на думку колегії суддів є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, що внесення часткової оплати послуг слід розцінювати як визнання боргу відповідачами, оскільки згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. 

Позивачем не було надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що внесені відповідачами платежі були направлені на погашення заборгованості, що виникла поза межами позовної давності, а не є оплатою за поточні отримані послуги. 
Таким чином, колегія суддів не вбачає в матеріалах справи доказів, що відповідачем вчинялися дії, які можуть бути розцінені судом, як визнання боргу за попередній період.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в частині вимог про стягнення заборгованості, що утворилась з березня 2015 року по листопад 2020 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском строку позовної давності, стягнувши із відповідачів суму заборгованості у межах загальної позовної давності.
Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що у межах загальної позовної давності з листопада 2017 року по листопад 2020 року позивачем було нараховано за адресою відповідачів 29 377, 59 грн. за послуги теплопостачання. Протягом вказаного періоду відповідачами було внесено в рахунок оплати вказаних послуг 28 477, 30 грн.
Таким чином, фактична заборгованість за послуги теплопостачання, яка підлягає стягненню з відповідачів, станом на листопад 2020 року, складала 900, 29 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування відповідачами сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки розрахунком заборгованості підтверджена фактичне погашення відповідачами заборгованості, що виникла у межах строку позовної давності, у лютому 2020 року, а тому стягнення відшкодування, що утворилося з березня 2020 року є передчасним. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового, яким позовні вимоги слід задовольнити у межах строку позовної давності. 
Скаржник в апеляційній скарзі просить допустити поворот виконання заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 15 січня 2021 року, шляхом повернення стягнутих на підставі виконавчого листа грошових коштів. 
Згідно із ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі заочного рішення Машівського районного суду від 15 січня 2021 року видано виконавчий лист №948/1049/20 від 25 лютого 2021 року, який перебував на виконані Машівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області (№ виконавчого провадження 65166115).
Згідно листа начальника Машівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області від 13 січня 2022 року у межах виконавчого провадження № 65166115 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаваобленерго» 4 048, 82 грн. 
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнання його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі (п.4). Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Ураховуючи наведене, а також положення ст.ст. 444-446 ЦПК України, поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
Так, враховуючи, що судом апеляційної інстанції прийнято постанову про скасування оскарженого судового рішення і задоволення позову у меншому розмірі, то стягнуті з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», на підставі виконавчого листа №948/1049/20 від 25 лютого 2021 року, грошові кошти підлягають поверненню.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28 січня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 900, 29 грн. (дев`ятсот гривень 29 копійок).
У задоволенні позову в іншій частині відмовити. 
Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задовольнити.
Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 , в порядку повороту виконання, грошові кошти, стягнуті за виконавчим листом №948/1049/20 від 25 лютого 2021 року, виданим на підставі заочного рішення Машівського районного суду від 15 січня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                              Ю. В. Дряниця
               
Судді                                                                        Л. І. Пиилипчук

                                                                               О. В. Чумак