ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/15457/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021, ухваленою суддею  Конєва С.О.,  по справі  за позовом  ОСОБА_1  до  Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №66400001 від 05.08.2021р.,- 

                              в с т а н о в и В:

У вересні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та, з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 28.09.2021р., в якій просив  визнати протиправною та скасувати Постанову Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) державного виконавця Кирпи В.В. від 05.08.21р. про відкриття виконавчого провадження №66400001;  стягнути на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Ухвалою суду від 04.10.2021р. позовну заяву було залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 27.10.2021р. позовну заяву      повернуто позивачеві на підставі  ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  зазначає, що на адресу позивача не направлялись документи виконавчого провадження, в якій зазначено, що «через відсутність станом на 09.08.21р. у штаті відділу працівника, відповідального за відправку поштових відправлень, надати саме документальне підтвердження отримання боржником ОСОБА_1 постанов виконавця не маємо нагоди». 
Таким чином, зазначене у відповіді державного виконавця від 24.09.21р. свідчить про те, що на момент винесення державним виконавцем Кирпою В.В. постанови у ВП №66400001 особа, відповідальна за відправку документів виконавчого провадження засобами поштового зв`язку була відсутня, а отже, відправка документів виконавчого провадження не здійснювалась. 
У зв`язку з тим, шо докази направлення, чи повернення, чи не вручення оскаржуваної постанови від 05.08.21р. відсутні - це свідчить про те, що відповідачем не було виконано вимог положень ЗУ «Про виконавче провадження», а отже позивач не був повідомленим про відкриття виконавчого провадження  та вчинення державним виконавцем будь-яких дій. Що свідчить про те, що Позивач не мав можливості знати та розуміти підстави за яких його права та інтереси порушені, що унеможливило саме в цей час звернутися до суду із обґрунтованим адміністративним позовом.

Відповідно до положень     статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України     суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Слід зазначити, що, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 30.03.2020 у справі № 826/10808/18.
Судом встановлено, що відповідно до листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  від 24.09.2021р. №23774 зазначено про те, що на момент винесення державним виконавцем Кирпою В.В. постанови у ВП №66400001 особа, відповідальна за відправку документів про відкиття проваджень засобами поштового зв`язку була відсутня, а отже, відправка документів про відкриття проваджень не здійснювалась. 
24.09.21 року відділом  державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)  повторно направлено на поштову адресу ОСОБА_1 постанову виконавця про відкриття проваджень.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про обізнаність позивача з усіма оскаржуваними постановами у даній справі є помилковим.
За таких обставин, позовна заява була передчасно повернута позивачу, а ухвала окружного суду підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить          висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст.     310,     312,     315,     320,     321,     322     Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року -     скасувати.   Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.                                              Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова