ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2022 р.           Справа№ 910/6165/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Грека  Б.М. 
 
при секретарі        Пнюшкову В.Г.
за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 22.06.2022.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" та Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" 
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 29.11.2021 (повний текст складено 14.12.2021)
у справі №910/6165/21 (суддя Удалова О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія"
до 1) Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Данфорт"
3) Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1) Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв"
2) ОСОБА_1
про визнання договору іпотеки недійсним та припинення обтяження,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газова будівельна компанія» (далі - ТОВ «Газова будівельна компанія», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Данфорт» (далі - ТОВ «Данфорт», відповідач-2) про визнання недійсним іпотечного договору № 3297 від 17.07.2008, укладеного між відповідачами; припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме заборони на нерухоме майно за реєстраційними номерами обтяжень: 7587157, 7587188, 7587228, 7587260, 7587282, 7587305, 7587347, 7587372, 7587384, 7587407, 7587428, 7587455, 7587469, 7587487, 7587493, 7587502, 7587515, 7587528, 7587539, 7587589, 7587602, 7587615, 7587633, 7587656, 7587684, 7587706, 7587724, 7587732, 7587746, 7587758, 7587763, 7587774, 7587791, 7587799, 7587820, 7587831, 7587846, 7587856, 7587864, 7587873, 7587883, 7587888, 7587891, 7587940, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно); припинення іпотеки за реєстраційним номером обтяження: 7587904, яка була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), об`єкт обтяження: майнові права на квартири з № 1 по № 43, нежитлові приміщення: офіс № 1 - № 3 та паркінги з № 1 по № 43 в готельно-житловому комплексі Дипломат , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 44-46, який було передано в іпотеку за іпотечним договором № 3297 від 17.07.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що предметом іпотеки об`єктів незавершеного будівництва (станом на дату укладення договору іпотеки) могла бути лише земельна ділянка, на якій виконується будівництво, а не майнові права. Оскільки укладення договору іпотеки майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва є порушенням ст. 5 Закону України Про іпотеку , такий договір має бути визнаний недійсним. Також позивач зазначив, що передача в іпотеку майнових прав за іпотечним договором від 17.07.2008 є наслідком недотримання вимог спеціального законодавства щодо порядку передачі в іпотеку об`єктів, будівництво яких не завершено.
22.06.2021 позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд:
- визнати недійсним іпотечний договір № 3297 від 17.07.2008, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Данфорт»;
- припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме, заборони на нерухоме майно за реєстраційними номерами обтяжень: 7587157, 7587188, 7587228, 7587260, 7587282, 7587305, 7587347, 7587372, 7587384, 7587407, 7587428, 7587455, 7587469, 7587487, 7587493, 7587502, 7587515, 7587528, 7587539, 7587589, 7587602, 7587615, 7587633, 7587656, 7587684, 7587706, 7587724, 7587732, 7587746, 7587758, 7587763, 7587774, 7587791, 7587799, 7587820, 7587831, 7587846, 7587856, 7587864, 7587873, 7587883, 7587888, 7587891, 7587940, 7582980, 7583167, 7583225, 7583284, 7583356, 7583470, 7583628, 7583699, 7583751, 7583810, 7583847, 7584045, 7584104, 7584154, 7584202, 7584275, 7584318, 7584415, 7584467, 7584619, 7584668, 7584707, 7584792, 7584864, 7584926, 7584979, 7585028, 7585070, 7585126, 7585175, 7585434, 7585490, 7586039, 7586600, 7586653, 7586702, 7586745, 7586785, 7586845, 7586910, 7586944, 7586984, 7587019, 7587043, 7587105, 7587129, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), та іпотеку за реєстраційним номером обтяження: 7587904, яка була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), об`єкт обтяження: майнові права на квартири з № 1 по № 43, нежитлові приміщення: офіс № 1 - № 3 та паркінги з № 1 по № 43 в готельно-житловому комплексі "Дипломат", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 44-46, який було передано в іпотеку за іпотечним договором № 3297, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М. 17.07.2008.
06.09.2021 позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду в частині та закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті, в якій останній просить залишити без розгляду позов у частині припинення обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: заборон на нерухоме майно за реєстраційними номерами обтяжень: 7587157, 7587188, 7587228, 7587260, 7587282, 7587305, 7587347, 7587372, 7587384, 7587407, 7587428, 7587455, 7587469, 7587487, 7587493, 7587502, 7587515, 7587528, 7587539, 7587589, 7587602, 7587615, 7587633, 7587656, 7587684, 7587706, 7587724, 7587732, 7587746, 7587758, 7587763, 7587774, 7587791, 7587799, 7587820, 7587831, 7587846, 7587856, 7587864, 7587873, 7587883, 7587888, 7587891, 7587940, 7582980, 7583167, 7583225, 7583284, 7583356, 7583470, 7583628, 7583699, 7583751, 7583810, 7583847, 7584045, 7584104, 7584154, 7584202, 7584275, 7584318, 7584415, 7584467, 7584619, 7584668, 7584707, 7584792, 7584864, 7584926, 7584979, 7585028, 7585070, 7585126, 7585175, 7585434, 7585490, 7586039, 7586600, 7586653, 7586702, 7586745, 7586785, 7586845, 7586910, 7586944, 7586984, 7587019, 7587043, 7587105, 7587129, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 відкладено підготовче засідання на 16.09.2021, задоволено клопотання позивача та залишено без розгляду позов в частині припинення обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: заборон на нерухоме майно за реєстраційними номерами обтяжень: 7587157, 7587188, 7587228, 7587260, 7587282, 7587305, 7587347, 7587372, 7587384, 7587407, 7587428, 7587455, 7587469, 7587487, 7587493, 7587502, 7587515, 7587528, 7587539, 7587589, 7587602, 7587615, 7587633, 7587656, 7587684, 7587706, 7587724, 7587732, 7587746, 7587758, 7587763, 7587774, 7587791, 7587799, 7587820, 7587831, 7587846, 7587856, 7587864, 7587873, 7587883, 7587888, 7587891, 7587940, 7582980, 7583167, 7583225, 7583284, 7583356, 7583470, 7583628, 7583699, 7583751, 7583810, 7583847, 7584045, 7584104, 7584154, 7584202, 7584275, 7584318, 7584415, 7584467, 7584619, 7584668, 7584707, 7584792, 7584864, 7584926, 7584979, 7585028, 7585070, 7585126, 7585175, 7585434, 7585490, 7586039, 7586600, 7586653, 7586702, 7586745, 7586785, 7586845, 7586910, 7586944, 7586984, 7587019, 7587043, 7587105, 7587129, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність порушеного права чи інтересу позивача має оцінюватись судом станом на момент подання позовної заяви у справі, а не на момент укладення оспорюваного договору. У свою чергу, момент укладення Іпотечного договору має значення в контексті встановлення його відповідності чинному на той час законодавству. І як правильно визначено судом першої інстанції, такий договір суперечить змісту актів цивільного законодавства в редакції, яка була чинна станом на 17.07.2008, а отже, має бути визнаний недійсним.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Грека Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6165/21. 
Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/6165/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21. Призначено справу до розгляду на 01.03.2022.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" також звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 виключивши з тексту рішення мотивацію та висновки суду про невідповідність договору іпотеки від 17.07.2008, а також залишити без змін висновки суду про відсутність у позивача порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції взагалі безпідставно вдався до аналізу договору іпотеки на відповідність чинним на той час нормам законодавства, встановивши відсутність у позивача порушеного права, у зв`язку із чим скаржник просить виключити з тексту рішення мотивацію та висновки суду про невідповідність договору іпотеки від 17.07.2008.
Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 10.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Грека Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
Від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано: платіжне доручення №86 від 11.01.2021 про сплату судового збору в розмірі 6810,00 грн., а також клопотання про поновлення.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза  М.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6165/21.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2022 для розгляду справи №910/6165/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов  В.В., судді: Яковлєв М.Л., Грек Б.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 01.06.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Задоволено клопотання Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21. Відновлено Акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21. Призначено апеляційну скаргу до розгляду на раніше визначену дату 01.06.2022.
14.02.2022 від третьої особи-1 через відділ документального забезпечення надійшов відзив на апеляційну скаргу.
23.05.2021 від позивача через відділ документального забезпечення надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу відповідача-1 залишити без задоволення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" та Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 на 15.06.2022.
10.06.2022 від позивача через відділ документального забезпечення надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору, до яких додано сертифікат №КВ122211013138, договір генерального підряду на будівництво №30/08-19 від 01.08.2019 та експертна оцінка щодо розгляду кошторисної документації за робочим проектом від 17.01.2022.
15.06.2022 в судовому засіданні оголошено перерву у розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" та Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 на 21.06.2022.
21.06.2022 в судовому засіданні оголошено перерву у розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" та Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 на 22.06.2022.
Представники позивача, відповідача-1 та третіх осіб з`явились в судове засідання 22.06.2022 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.
Інші учасники апеляційного провадження не з`явилися в судове засідання. Поважність неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення не надходило.
У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності інших учасників апеляційного провадження та їх повноважених представників за наявними у справі матеріалами.
Щодо нових доказів, доданих позивачем до матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів зазначає, що позивачем взагалі не обґрунтовано, відповідно до якої правової підстави надано нові докази, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції.
Колегія суддів вказує на те, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.
Так, згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).
У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.
У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17).
Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).
За таких обставин колегія суддів не приймає до розгляду доказ, долучений позивачем до письмових пояснень від 10.06.2022 вх. №011-13/7683/22, а саме: експертна оцінка щодо розгляду кошторисної документації за робочим проектом від 17.01.2022.
Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаним доказам під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, так як наведені у них обставини не були відомі суду та учасникам справи на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на положення ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України та зазначає, що інша частина доказів, наданих позивачем, існувала станом на час розгляду справи у суді першої інстанції та ухвалення рішення. Натомість, позивач справи не повідомив суд першої інстанції про неможливість подання таких доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин для існування можливості встановлення судом додаткового строку для подання доказів.
На переконання колегії суддів, така обставина, як необхідність подання нових доказів у суді апеляційної інстанції на спростування позиції іншої сторони, викладеної в апеляційній скарзі чи відзиві, не може бути визнана поважною причиною неподання доказів у встановлений процесуальний строк. Надані докази існували станом на день подання позову та могли бути отримані учасниками справи, однак не подавалися останніми до суду першої інстанції разом з заявами по суті справи, а тому вказане виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції у порядку ст. 269 ГПК України.
За наведених підстав апеляційний суд не приймає до розгляду надані позивачем: сертифікат №КВ122211013138, договір генерального підряду на будівництво №30/08-19 від 01.08.2019.
В судовому засіданні 22.06.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників учасників апеляційного провадження, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як зазначалось колегією суддів вище, предметом спору у справі є вимоги позивача:
- визнати недійсним іпотечний договір № 3297 від 17.07.2008, укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данфорт»;
- припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме іпотеки за реєстраційним номером іпотеки: 7587904, яка була зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), об`єкт обтяження: майнові права на квартири з № 1 по № 43, нежитлові приміщення: офіс № 1-№ 3 та паркінги з № 1 по № 43 в готельно-житловому комплексі «Дипломат», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 44-46, за іпотечним договором № 3297, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М. 17.07.2008.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, іпотечний договір від 17.07.2008 укладено сторонами з метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з Договору про спорудження та/або Кредитного договору, у зв`язку з чим Іпотекодавець (ТОВ «Данфорт») передав Іпотекодержателю (ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») в іпотеку майнові права на нерухомість, що належать Іпотекодавцеві згідно з договором про будівництво готельно-житлового комплексу від 24.04.2008 та актом розподілу приміщень готельно-житлового комплексу «Дипломат» по вул. Гоголівській, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва (пункти 1.7, 2.1 вказаного Договору).
Оспорюваному іпотечному договору № 3297 від 17.07.2008 передувало:
- укладення 24.04.2008 Договору про будівництво готельно-житлового комплексу № 157/08 між КП «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» (припинення діяльності якої відбулось шляхом реорганізації (перетворення) у ДП «ГДІП», відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.08.2011 № 775-р та розпорядження Керівника Державного управління справами від 09.04.2013 № 70) та ТОВ «Данфорт»; за умовами пункту 1.1 вказаного Договору з метою розвитку інфраструктури міста Києва сторони досягли згоди щодо проектування та будівництва готельно-житлового комплексу «Дипломат», розташованого за адресою вул. Гоголівська, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва;
- укладення 27.06.2008 Кредитного договору № 44 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (кредитодавець) та ТОВ «Данфорт» (позичальник), згідно з яким кредит надається позичальнику на фінансування витрат на будівництво готельно-житлового комплексу «Дипломат» за адресою м. Київ, вул. Гоголівська 44-46 (п. 1.2 договору); в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позичальник зобов`язується в строк до 31.07.2008 укласти з кредитодавцем договір іпотеки майнових прав на нерухомість - об`єкт будівництва за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська 44-46 (п. 1.3.1);
- укладення 01.07.2008 Договору про спорудження № 06-Ф/08(158/08) між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ДП «ГДІП» та ТОВ «Данфорт», за умовами якого Банк був засновником та Управителем Фонду фінансування будівництва готельно-житлового комплексу «Дипломат», розташованого за адресою вул. Гоголівська, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва; ДП «ГДІП» - забудовником готельно-житлового комплексу «Дипломат», розташованого за адресою вул. Гоголівська, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва; ТОВ «Данфорт» - інвестором будівництва готельно-житлового комплексу «Дипломат», розташованого за адресою вул. Гоголівська, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва;
- укладення 01.07.2008 Договору доручення з відкладальними умовами № 06-1306/18 між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ДП «ГДІП» та ТОВ «Данфорт», відповідно до п. 1.1. якого Банку доручається забезпечити виконання функцій інвестора у разі порушення інвестором (ТОВ «Данфорт») умов договору про спорудження № 06-Ф/08(158/08).
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що  матеріалами справи не підтверджується порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу ТОВ «Газова будівельна компанія» як особи, яка звернулася до суду з даним позовом, саме на момент вчинення оспорюваного правочину, оскільки станом на цей момент позивач не був учасником спірних правовідносин та не мав жодних прав та обов`язків щодо готельно-житлового комплексу на земельній ділянці на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність спірного іпотечного договору № 3297 від 17.07.2008, укладеного між відповідачами, вимогам законодавства, чинного на момент його укладення, що згідно з приписами статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання такого правочину недійсним.
Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Водночас, розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.
На переконання колегії суддів, перш ніж надати правову оцінку іпотечному договору № 3297 від 17.07.2008, укладеному між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Данфорт», слід встановити чи порушуються права позивача даним оспорюваним іпотечним договором.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, позивачем до справи залучені листи:
- ДП «ГДІП» (за вих. № 29/310-237 від 15.02.2012, № 29/310-1346 від 07.09.2012), за змістом яких повідомлялося ТОВ «Данфорт» про те, що оскільки реалізація інвестиційного договору від 24.04.2008 № 157/08 про будівництво готельно-житлового комплексу на земельній ділянці по вул. Гоголівській, 44-46, не розпочата, земельна ділянка Генеральною дирекцією не використовується за призначенням, прийнято рішення про розірвання договору;
- ДП «ГДІП» (за вих. № 1393 від 12.09.2012) до ВАТ «ВіЕйБі Банк», в якому державне підприємство просило забезпечити виконання функцій Інвестора, оскільки станом на 11.09.2012 на земельній ділянці по вул. Гоголівській, 44-46, будівельні роботи не розпочато, а також повідомило про дострокове розірвання укладеного з ТОВ    «Данфорт» Договору про будівництво;
- ДП «ГДІП» (лист за вих. № 1747 від 01.11.2012) до ВАТ «ВіЕйБі Банк», яким повідомлено, що не отримувало відповіді на свій лист за вих. № 1393 від 12.09.2012 та вважає, що оскільки будівельні роботи у визначений термін розпочато не було, ВАТ «ВіЕйБі Банк» вирішив припинити дію вказаних Договорів, додатком до листа вказувались Угоди про припинення за взаємною згодою сторін дії Договору № 06-Ф/08 (158/08) про спорудження від 01.07.2008 та Договору доручення з відкладальними умовами № 06-1306/08 (159/08) від 01.07.2008.
20.05.2014 між ДП «ГДІП» та ТОВ «БК «Міськбудінвест» укладено Договір № 64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві, за умовами статті 2 якого сторони погодили здійснити будівництво об`єкта (житловий комплекс на земельній ділянці за адресою: м. Київ. Шевченківський район, вул. Гоголівська, 44-46) на умовах цього Договору. На виконання цього Договору ТОВ «БК «Міськбудінвест» забезпечує фінансування, організацію та здійснення згідно проектної документації та вимог законодавства України усіх видів робіт, необхідних для будівництва об`єкта, а ДП «ГДІП» виконує передбачені цим Договором функції Замовника будівництва об`єкта.
30.03.2016 представники ДП «ГДІП» та ТОВ «БК «Міськбудінвест» підписали Акт приймання-передачі будівельного майданчика по вул. Гоголівській, 44-46, яким Замовник передав, а Виконавець прийняв будівельний майданчик площею 0,2181 га на земельній ділянці на вул. Гоголівській, 44-46 в Шевченківському районі м. Києва, площею 0,2181 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:166:004.
Таким чином, зведення готельно-житлового комплексу на земельній ділянці на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві розпочато ТОВ «БК «Міськбудінвест» на виконання Договору № 64/14 від 20.05.2014.
Згідно з додатковою угодою № 6 від 01.08.2019 до договору від 20.05.2014 № 64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській 44-46 в м. Києві здійснено заміну сторони у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору, права та обов`язки ТОВ «БК «Міськбудінвест», що на момент укладення додаткової угоди належали останньому згідно Договору та усіх додаткових угод, додатків, доповнень, актів та інших документів, пов`язаних з виконанням договору, передані ТОВ «Газова будівельна компанія».
Додатковою угодою № 7 до договору № 64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві від 14.11.2019 сторони погодили, що ТОВ «Газова будівельна компанія» набуває на майбутнє всі права та обов`язки, які належали ТОВ «БК «Міськбудінвест» згідно з договором від 20.05.2014 № 64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській 44-46 в м. Києві.
При цьому, відповідно до умов, погоджених договором від 20.05.2014 №  64/14 про забудову земельної ділянки на вул. Гоголівській 44-46 в м. Києві, ТОВ «БК «Міськбудінвест» за умови здійснення повного фінансування всіх витрат, пов`язаних з проектуванням будівництва та самим будівництвом об`єкта, введенням його в експлуатацію, отримує у власність всю площу об`єкта, всі будівлі, споруди, інженерні мережі, обладнання, пристрої, елементи благоустрою об`єкта (п. 3.6.2 договору); має право на власний розсуд, без будь-якого погодження та/або повідомлення іншої сторони (ДП «ГДІП») розпоряджатися майновими правами на належну частку об`єкта (п. 3.8 договору).
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Газова будівельна компанія» набуло права та обов`язки щодо готельно-житлового комплексу на земельній ділянці на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві у 2019 році.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.02.2020 у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
Отже, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину суд перш за все має встановити чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення, а не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує знання правочину недійсним.
За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, вiд 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).
Також, колегія суддів звертає увагу позивача на Постанову ВС від 03.11.2021 у справі № 910/12822/20, у п. 57 якої Верховний Суд вказує: «оскільки не доведення позивачкою порушення її права та законного інтересу внаслідок укладення між ПАТ «Укргазбанк» та ПрАТ «Укртранс» іпотечного договору є самостійною підставою для відмови в позові, то Верховний Суд не оцінює висновки апеляційного суду щодо суті спору та не розглядає інші доводи касаційних скарг».
Аналогічних висновків про безпідставність позовних вимог третьої особи (не сторони оскаржуваного договору) стверджується у Поставі ВС від 06.10.2021 у справі № 753/6058/18, а сам лише факт відсутності у ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» поняття майнових прав без реального порушення прав позивача не свідчить про недійсність оспорюваного договору іпотеки.
У справі № 711/3426/19 Верховний Суд скасовуючи ухвалені у справі рішення про недiйснiсть договору іпотеки зазначив, що суди не звернули уваги на те, що сам по собі факт того, що на час укладення спірних договорів іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки не може свідчити про його недійсність, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори.
Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину: встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивiльне право або iнтерес особи яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. 
Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2021 (справа №761/12692/17).
З наведеної вище судової практики вбачається, що встановлення судом факту відсутності у позивача порушеного права на момент вчинення правочину виключає можливість визнання цього правочину недійсним за позовом цієї особи.
Як зазначалось колегією суддів вище, оспорюваний договір іпотеки було укладено 17.07.2008, в той час як, позивач обґрунтовуючи наявність порушеного права посилається на Договір №64/14, укладений 20.05.2014. Тобто правочин, на підставі якого позивач стверджує про порушення його прав укладено майже за 7 років до укладення договору №64/14.
З урахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду, а також встановлених колегією суддів фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи не підтверджується порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу ТОВ «Газова будівельна компанія» як особи, яка звернулася до суду з даним позовом, саме на момент вчинення оспорюваного правочину, оскільки станом на цей момент позивач не був учасником спірних правовідносин та не мав жодних прав та обов`язків щодо готельно-житлового комплексу на земельній ділянці на вул. Гоголівській, 44-46 в м. Києві.
Не врахувавши вищевикладеного, суд першої інстанції перш ніж з`ясувати чи наявне порушене право позивача на момент укладення оспорюваного договору, вдався до дослідження правової природи оспорюваного договору, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність виключення з описової частини рішення суду висновки щодо невідповідності договору іпотеки від 17.07.2008 положенням ст. 5 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи вищевикладене, доводи викладені в апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" знайшли своє підтвердження, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Водночас, зважаючи на встановлену колегією суддів відсутність порушених прав позивача на момент укладення оспорюваного договору іпотеки від 17.07.2008, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з підстав викладених в мотивувальній частині даної постанови, у зв`язку із чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №  37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Нормою ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, враховуючи, що господарський суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення зробив висновки, які не в повній мірі відповідають обставинам справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати повноваження, передбачені ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України та змінити мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення та з врахуванням норм ст. 269 Господарського процесуального кодексу України викласти її в редакції даної постанови.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія", відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Водночас, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд", відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" - задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 у справі №910/6165/21 залишити без змін
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" (08000, Київська обл., Макарівський р-н, смт. Макарів, вул. Толстого, буд. 1, код ЄДРПОУ 30082501) на користь Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аргумент Фонд" (01034, м. Київ, вул. Рейтарська, 17, нежит. прим. 14, літ. А, офіс 7, код ЄДРПОУ 43680551) 6810,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" покласти на скаржника.
Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.
Матеріали справи №910/6165/21 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
Повний текст постанови складено 04.07.2022.

Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                Б.М. Грек