Ухвала
Іменем України 
03 червня 2022 року
м. Київ
справа № 346/1112/17
провадження № 51-1603 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2022 року, якою повернуто його апеляційну скаргу,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області від 23 листопада 2020 року про закритті кримінального провадження № 42016091090000006, внесеного в Єдиний реєстр досудового розслідування 12 березня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 384 Кримінального кодексу України.
 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто останньому, оскільки вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження. 
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам          статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У частині 2 статті 424 КПК встановлено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою слідчого судді від 29 квітня 2022 року та ухвалою апеляційного суду                    від 13 травня 2022 року. 
Однак, ОСОБА_4 не звернув уваги на те, що предметом розгляду суду касаційної інстанції у вказаному касаційному провадженні може бути ухвала апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги.
Тобто, ОСОБА_4 необхідно звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження.
 
Однак, зміст касаційної скарги скаржника зводиться, окрім іншого, до незаконності ухвали слідчого судді, що, як вже зазначалося, не може бути предметом касаційного розгляду. 
При цьому, ОСОБА_4 не конкретизує, яких помилок допустився суд апеляційної інстанції при поверненні його апеляційної скарги.
Тобто, скаржник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Водночас, у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить касаційний суд витребувати аудіо та відео спостереження з Коломийського міськрайонного суду           від 29 квітня 2022 року; провести службове розслідування щодо загроз працівника поліції в судовому засіданні; провести службове розслідування щодо неможливості витребування офіційних документів стосовно його звинувачення в привласненні державних коштів; зобов`язати Івано-Франківський апеляційний суд або Коломийський міськрайонний суд видати копії офіційних документів щодо привласнення державних коштів. Однак такі вимоги викладені не у відповідності до положень статті 436 КПК та повноважень касаційного суду.
 
До того ж, касаційну скаргу ОСОБА_4 адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених                      статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      

постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2022 року, якою повернуто його апеляційну скаргу, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                               ОСОБА_3