П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4483/21-а 
        Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Віятик Н.В.  
        Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
17 серпня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду від 08.07.2021, яке набрало законної сили, вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2021 згідно з «Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням уже виплачених сум пенсії.
13.10.2021 до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду від 08.07.2021 у порядку, визначеному статтею 382 КАС України, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області подати звіт про виконання судового рішення.
18.10.2021 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №120/4483/21-а та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  09.11.2021 направило на адресу суду звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою суду від 30.11.2021 поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області звіт від 09.11.2021 за №0200-0802-7/71585 визнано таким, що не підтверджує повне виконання рішення суду. Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області встановлено новий строк (30    робочих днів) з дати отримання цієї ухвали для подання до Вінницького окружного адміністративного суду звіту про повне та належне виконання рішення суду від 08.07.2021 у адміністративній справі №120/4483/21-а.
Відповідачем було подано Звіт від 14.01.2022 про виконання рішення суду від 08.07.2021 та доповнення до звіту від 14.01.2022.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №120/4483/21-а. 
Не погодившись із прийняттям даного звіту позивач оскаржив дану ухвалу в апеляційному порядку.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно із ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 2 червня 2016 року примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.
Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч.1 ст.382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі №206/3911/17.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки ухвалою від 30.11.2021 відповідачу надавався новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі, за результатами розгляду такого звіту суд, в силу вимог закону, може або накласти на начальника Головного управління штраф за невиконання судового рішення, або прийняти звіт про виконання судового рішення.
Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, одержує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації, на підставі ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.03.2021, що підтверджується даними з особистого кабінету на порталі Пенсійного фонду України.
Як встановлено матеріалами справи, 11.08.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. Обґрунтовував позов тим, що відповідач неправомірно зменшує йому розмір пенсії, обмежуючи її встановленим максимальним розміром.
Рішенням суду від 08.07.2021, яке набрало законної сили, вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2021 згідно з «Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням уже виплачених сум пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 09.11.2021 подало Звіт про виконання судового рішення, у якому вказало про неможливість виконання Головним управлінням рішення суду у справі №120/4483/21-а в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії за вислугу років в сумі 38501,62 грн. через відсутність коштів, що фінансуються з Державного бюджету України.
Однак відповідачем не було надано належних доказів для підтвердження позиції, викладеної у Звіті від 09.11.2021. Разом із Звітом відповідачем надано витяг про перерахунок пенсії ОСОБА_1  по особовому рахунку № НОМЕР_1 , згідно якого розмір пенсії позивача з обмеженням складає - 26846,49 грн.  та виписку про виплати пенсії, з якої вбачається, що сума боргу по виплаті пенсії ОСОБА_1 становить - 38501,62 грн.
У запереченні до звіту Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області  позивач вказує, що відповідач повністю ігнорує  частину резолютивної частини рішення щодо неправомірності дій по обмеженню його пенсії, стосовно своїх неправомірних дій щодо обмеження пенсії навіть не згадує. Управління при виконанні рішення самовільно встановлює спосіб та порядок його виконання. ОСОБА_1 зазначає, що обмеження пенсії не знято, та посилаючись на ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої Пенсійний фонд   України є самостійною фінансово-банківською системою, яка не входить до складу державного бюджету України, формується з коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України; фінансування витрат та виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни, забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях, позивач пояснює, що ці норми неконституційними не визнавали і є діючими, але Управлінням не виконуються.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить застосувати до керівника Управління ОСОБА_2 санкцію, передбачену нормами статті 382 КАС України, у виді штрафу.
У Звіті про виконання судового рішення від 14.01.2022 №0200-0902-8/4140, яке  надійшло 02.02.2022  за допомогою системи електронний суд, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що відповідно до ст.23 та ст.116 Бюджетного кодекс України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Та з метою вжиття всіх заходів щодо виконання зазначеного рішення, Головним управлінням було надіслано лист до Пенсійного фонду України з проханням виділити кошти для виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2021. Вказане підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Пенсійного фонду України від 14.12.2021 №0200-0901-5/83070.
У доповненні до звіту від 14.01.2022 №0200-0902-8/4140 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило суд, що Пенсійний фонд України  надав відповідь на їх звернення, у якій вказав, що відповідно до ст.72, 73 Закону України від 09 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України.  Відповідач вказує, що Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах покладених судом зобов`язань щодо виконання судового рішення на користь ОСОБА_1 . 
У відповіді Фінансово-економічний департамент Пенсійного фонду України від 13.01.2022 № 2800-040201-9/2219 повідомило Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що кошти Державного бюджету України на 2021 рік, Затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №126 на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено 360 млн. грн., які були профінансовані в повному обсязі. Водночас вказали, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буду визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні  положення Бюджетного кодексу України затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін після набрання  чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Із даних з пенсійної справи за особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області внесено розпорядження щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду, в розмірі, визначеному станом на 01.03.2021 - 26846, 49 грн., без обмеження її максимальним розміром до 08.07.2021 (дати винесення рішення). Доплата за період з 01.03.2021 по 07.07.2021 становить 38501,62 грн.
Колегія суддів зазначає, що рішення суду від 08.07.2021 року охоплювало спірний період із 01.03.2021 року по час винесення рішення, тобто по 08.07.2021 року. Саме за цей період відповідач, на виконання рішення суду, здійснив нарахування пенсії позивачу без будь-яких обмежень її максимального розміру. А уже із наступного дня, знову почав нараховувати пенсію позивачу із обмеженням її максимального розміру, оскільки рішення суду від 08.07.2021 року не поширювало свою дію на майбутні періоди.
Спір про обмеження максимального розміру пенсії позивача після 08.07.2021 року не може розглядатися в межах даної справи, а може бути предметом окремого позову.
Щодо  неможливості здійснити виплати відповідачем, у зв`язку з відсутністю коштів у Державному бюджеті України та клопотання позивача про накладення на керівника Управління стягнень, колегія суддів зазначає наступне.
Пенсія позивачу призначалась на підставі ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка встановлює окремі категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.
У відповідності до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсії за вислугу років, зокрема, призначені згідно статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно із ч.2 ст.8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
Виплата пенсії призначеної позивачу здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів Фонду, передбачених Державним бюджетом України на відповідний рік.
Водночас в силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Встановлені судом обставини справи вказують на неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.03.2021 року по 08.07.2021 року, що обумовлюється відсутністю у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, необхідних для виплати вказаної заборгованості.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд доходить висновку про відсутність підстав для накладення на начальника Головного управління    Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в порядку, визначеному ст. 382 КАС України.
При цьому суд враховує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Водночас прийняття судом рішення про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу у даному випадку не вплине на виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та, відповідно, не відновить його право на отримання присуджених бюджетних коштів.
Також суд застосовує правову позицію Верховного Суду щодо підстав для накладення штрафу на керівника територіального управління Пенсійного фонду, сформовану у подібних правовідносинах в постанові від 23.04.2020 при вирішенні справи № 560/523/16.
Так, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення, та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, беручи до уваги висновки Верховного Суд у справі № 560/523/16, суд не вбачає наявності вищезазначених підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу за невиконання рішення суду у цій справі.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що проблема невиконання рішень національних судів у соціальних спорах має загальнодержавний характер.
На це, зокрема, вказує той факт, що 09.07.2021 відбувся спільний круглий стіл за участю представників Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, органів державної виконавчої служби та суддів України, на якому йшлося про критичний стан із виконанням рішень судів про перерахунок та виплату пенсій через відсутність необхідних для цього бюджетних коштів та обговорювалися шляхи виходу із ситуації, що склалась. Тобто проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень в соціальних спорах, яка потребує системного підходу до її вирішення на найвищих рівнях органів державної влади.    
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання позивача про накладення штрафних санкцій на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області немає.
Отже, дослідивши всі обставини справи, з`ясувавши, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконує рішення суду від 08.07.2021  щодо нарахування пенсії позивачу та вказані нарахування не виплачуються ОСОБА_1 не з вини відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що слід прийняти звіт відповідача про виконання рішення суду від 08.07.2021.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Боровицький О. А.