ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року 
м. Київ

cправа №  922/605/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.,

учасники справи:
боржник - Публічне акціонерне товариство "Харківський завод "Гідропривід",,
ліквідатор ПАТ "Харківський завод Гідропривід" арбітражний керуючий Кошовський С.В. - особисто (в режимі відеоконференції за межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon"), 
кредитор - Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк",
представник кредитора - Крячковська І.М. (в режимі відеоконференції за межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon"),
кредитор - Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України",
представник кредитора - Хромеєв Д.С. (довіреність б/н від 27.10.2021), Пасацька В.В. (довіреність б/н від 26.08.2021), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку "EasyCon") касаційну скаргу
Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України",
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2021  
у складі судді: Усатий В.О.,
та постанову Східного апеляційного господарського суду  від 21.09.2021
у складі колегії суддів: Барбашова С.В. (головуючий), Істоміна О.А., Пелипенко Н.М., 

у справі № 922/605/15
за заявою Публічного акціонерного товариства "Харківський завод Гідропривід"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Харківський завод Гідропривід" (далі - ПАТ "Харківський завод Гідропривід", боржник), в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

2. Постановою Господарського суду Харківської області від 04.03.2015 ПАТ "Харківський завод Гідропривід" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Лапєнкова Д.Б.

3. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Кошовського С.В. 

4. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "Укрексімбанк", кредитор) звернулося до суду з заявою, в якій, з урахуванням заяви (вх. 13434 від 15.06.2020), Банк просив суд:
- визнати недійсним аукціон з продажу майна ПАТ «Харківський завод Гідропривід» Лот № 2 нежитлова будівля «Ж-5» загальною площею 17    735,3 кв. м., адреса: м. Харків, вул. мала Панасівська, буд. 1, проведений 11.01.2019, як такий, що проведений з порушенням встановленого порядку його підготовки та проведення;
- визнати недійсним правочин, а саме договір купівлі-продажу, укладений з переможцем аукціону з продажу майна ПАТ «Харківський завод «Гідропривід» Лот № 2 нежитлова будівля літ «Ж-5», загальною площею 17    735,3 кв. м, адреса: м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 1, проведений 11.01.2019.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

5. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви АТ "Укрексімбанк" (вх. № 3245 від 05.02.2019) з урахуванням заяви (вх. № 13434 від 15.06.2020). 

6. Під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлено:

6.1. АТ "Укрексімбанк" є кредитором у справі про банкрутство ПАТ "Харківський завод Гідропривід", вимоги якого забезпечені заставою майна, а саме нежитловою будівлею літ "Ж-5" загальною площею 17    735,3 кв. м., яка розташована за адресою : м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1.

6.2. В межах справи про банкрутство ПАТ "Харківський завод Гідропривід" в ліквідаційній процедурі здійснено заходи щодо реалізації майна банкрута.

6.3. Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу визначення учасників від 04.01.2019 допущено до участі в аукціоні по продажу майна підприємства банкрута ПАТ "Харківський завод Гідропривід", а саме ЛОТ № 2 нежитлова будівля літ "Ж-5" загальною площею 17    735,3 кв. м., яка розташована за адресою : м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1, який призначений на 11 січня 2019 року на 10:00 годину:
- ТОВ "Торговий дім "Делія";
- ТОВ "Мейбл Фло".

6.4. Відповідно до протоколу № 2 про проведення аукціону 11.01.2019 до участі в аукціоні прибули обидва учасники ТОВ "Торговий дім "Делія" та ТОВ "Мейбл Фло". Ліцитатор оголосив початкову вартість майна - 6 830 208 грн. Протягом триразового оголошення ліцитатором початкової вартості, учасники аукціону не виявили бажання укласти договір. У відповідності до п. 4    статті 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліцитатор знижував початкову вартість на крок аукціону відповідно до 230    208,00 грн. Учасник зареєстрований за № 2 повідомив про готовність укласти договір, піднявши реєстраційну картку, запропонувавши ціну 250    000,00 грн. Учасник № 1 повідомив про готовність укласти договір, піднявши реєстраційну картку, запропонувавши ціну 550    000,00 грн. Після триразового оголошення останньої ціни - 550    000,00 грн ліцитатор оголосив переможцем учасника зареєстрованого за номером № 1 (ТОВ "Мейбл Фло"). Після проведення аукціону з ТОВ "Мейбл Фло" укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ "Ж-5" загальною площею 17    735,3 кв. м., яка розташована за адресою : м. Харків, вул. Мала Панасівська, 1. Грошові кошти за придбане на аукціоні майно в повному обсязі сплачені покупцем та надійшли на ліквідаційний рахунок боржника, що не заперечується учасниками справи та підтверджується матеріалами справи та поясненнями ліквідатора.

7. Рішення мотивоване тим, що Судом не встановлено підстав для визнання недійсними результатів аукціонів в межах наведених АТ "Укрексімбанк" доводів. Аргументи АТ "Укрексімбанк" суд визнав такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

8. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021  апеляційну скаргу АТ "Укрексімбанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2021, постановлену за результатами розгляду заяви АТ "Укрексімбанк" (вх. № 3245 від 05.02.2019) з урахуванням доповнень (вх. № 13434 від 15.06.2020) у справі № 922/605/15, залишено без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2021, постановлену за результатами розгляду заяви АТ "Укрексімбанк" (вх. № 3245 від 05.02.2019) з урахуванням доповнень (вх. № 13434 від 15.06.2020) у справі № 922/605/15, залишено без змін.

9. Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду, вказав на те, що АТ "Укрексімбанк" не наведено в апеляційній скарзі жодних доводів в спростування висновків суду першої інстанції.
Так, апеляційний суд встановив, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції надав повну, вичерпну та правильну правову оцінку діям ліквідатора та організатора аукціону та дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність порушень в процедурі реалізації майна ліквідатором та організатором аукціону як на етапах вибору організатора аукціону, укладення з ним договору, подачі ліквідатором оголошень, недопуску організатором аукціону до участі в аукціонах ТОВ "Комфортні метри" та ТОВ "Регіон Сервіс Груп", так і на етапі проведення оспорюваного аукціону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Харківської області  від 18.02.2021 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у справі № 922/605/15, АТ "Укрексімбанк" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових рішень, з вимогою прийняти нове рішення, яким;
- визнати недійсним аукціон з продажу майна ПАТ "Харківський завод Гідропривід" Лот № 2 нежитлова будівля «Ж-5» загальною площею 17    735,3 кв. м., адреса: м. Харків, вул. мала Панасівська, буд. 1, проведений 11.01.2019, як такий, що проведений з порушенням встановленого порядку його підготовки та проведення;
- визнати недійсним правочин, а саме договір купівлі-продажу, укладений з переможцем аукціону з продажу майна ПАТ «Харківський завод «Гідропривід» Лот № 2 нежитлова будівля літ «Ж-5», загальною площею 17    735,3 кв. м, адреса: м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 1, проведений 11.01.2019.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 922/605/15 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021.

12. Ухвалою Верховного Суду від 20.11.2021 відкрито касаційне провадження. Розгляд справи неодноразово відкладався.
13. 09.12.2021 проведено державну реєстрацію змін до Статуту АТ "Сбербанк", які були 22.11.2021 погоджені Національним банком України. Відповідно до пункту 1.4. Статуту Банку в новій редакції, повне офіційне найменування Банку українською мовою - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК". 
25.02.2022 Рішенням виконавчої дирекції Фонду  гарантування вкладів фізичних осіб №131 розпочато процедуру ліквідації АТ «МР БАНК» строком на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025

14. У зв`язку з відпусткою судді Васьковського О.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/605/15 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022.

15. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з чим 24.02.2022 розгляд касаційної скарги у справі №     922/605/15 не відбувся.
16. Справа розглядається судом касаційної інстанції у розумний строк з урахуванням Указу від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

17. Представники АТ «Укрексімбанк» в судовому засіданні 07.06.2022 повністю підтримали заявлену касаційну скаргу за доводами викладеними у ній. Просили Суд  касаційні вимоги задовольнити в повному обсязі.

18. Представник АТ «МР БАНК» в судовому засіданні 07.06.2022 (в режимі відеоконференції) повністю підтримала касаційну скаргу АТ «Укрексімбанк», просила вимоги скаржника задовольнити.

19. Ліквідатор ПАТ «Харківський завод Гідропривід» арбітражний керуючий  Кошовський С.В. (в режимі відеоконференції) проти вимог та доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на касаційну скаргу. Просив Суд оскаржені судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.
20. Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились. 

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(АТ "Укрексімбанк")

21. В обґрунтування вимог касаційної скарги заявник зазначає, що судові рішення судів попередніх інстанцій прийняті без урахування правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 31.07.2019 у справі № 5004/1537/12, від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12, від 02.07.2020 у справі № 904/3388/15, від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 02.10.2018 у справі № 904/9958/15, від 13.06.2019 у справі № 910/2526/14, від 13.02.2020 у справі № 4/86-Б-10 від 13.02.2020, від 23.01.2020 у справі № 910/18250/16, від 25.04.2018 у справі № 910/2526/14, від 10.10.2018 у справі № 6/129-10, від 01.11.2018 у справі № 924/1708/14, від 20.10.2020 у справі № 4/5007-Б/11.

22. Скаржник доводить:

22.1. на момент проведення аукціонів з реалізації об`єкту нерухомого майна, нежитлова будівля, літ. "Ж-5", загальною площею 17    735,3 кв. м., адреса: м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 1, існували обтяження, у зв`язку з чим не міг та не мав реалізовуватись, оскільки в законі міститься пряма  заборона на це;

22.2. на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України опубліковано лише коротку інформацію про реалізацію спірного майна, саме оголошення відсутнє;

22.3. ТОВ "Торговий дім "Форвард" вчинив дії щодо навмисного недопущення ТОВ "Регіон Сервіс Груп" та ТОВ "Комфортні метри" до участі в аукціоні, що призвело до порушення головної мети аукціону як способу реалізації - відчуження майна за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції;

22.4. ліквідатором не було дотримано вимог Закону в частині проведення конкурсу з визначення організатора аукціону;
22.5. Банк не погоджував початкову вартість продажу заставного майна, на час проведення оскарженого аукціону у суді розглядалося питання проведення незалежної експертизи. Звіт про оцінку майна Банку не надавався, відтак останній був позбавлений можливості оспорити такий звіт;

22.6. за результатами аналізу умов проведення аукціону  з продажу майна ПАТ "Харківський Завод "Гідропривід" очевидне порушення принципу добросовісності при відчуженні майна боржника за 8% його початкової вартості;

22.7. в матеріалах справи відсутні копії відеозапису спірного аукціону та оскарженого договору.

22.8. до участі в аукціоні було допущено виключно осіб пов`язаних із боржником, а саме: ТОВ Торговий дім "Делія" та ТОВ "Мейбл Фло".

Доводи ліквідатора
(арбітражний керуючий Кошовський С.В. )

23. Ліквідатор ПАТ "Харківський завод Гідропривід" арбітражний керуючий Кошовський С.В. у відзиві на касаційну скаргу проти вимог та доводів скаржника заперечив, просив касаційну скаргу АТ "Укрексімбанк" залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

24. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Щодо суті касаційної скарги

25. Предметом цього спору є вимога АТ "Укрексімбанк", заявлена в межах провадження у справі про банкрутство ПАТ "Харківський завод Гідропривід" про визнання недійсним аукціону з продажу майна боржника, визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону з продажу майна ПАТ «Харківський завод «Гідропривід» (Лот № 2 нежитлова будівля літ «Ж-5», загальною площею 17    735,3 кв. м, адреса: м. Харків, вул. Мала Панасівська, буд. 1), проведеного 11.01.2019.

25. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 922/605/15 про банкрутство ПАТ "Харківський завод Гідропривід" порушено 12.02.2015 (пункт 1 цієї постанови), оскаржений аукціон проведено 11.01.2019, тобто під час дії положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство). 

26. 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства. 
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

27. Отже, ураховуючи дату порушення провадження у справі № 922/605/15 про банкрутство ПАТ "Харківський завод Гідропривід", період вчинення дій з підготовки до оскарженого аукціону, а також те, що  аукціон був проведений до набрання чинності КУзПБ -  до спірних правовідносин у цій справі мають застосовуватися положення Закону про банкрутство (у відповідній редакції).

28. Вирішуючи питання щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції, вважає за необхідне вказати таке.

28.1. Відповідно до положень статті 650 ЦК України (у редакції, що була чинна на дату проведення спірних торгів) особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Аналогічним чином, згідно частини 4 статті 656 ЦК України (у редакції, що була чинна на дату проведення спірних торгів), до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

28.2. Отже, торги є способом укладення договору і постають як передбачена законодавством послідовність дій (процедура), вчинених організатором та учасниками торгів з метою укладення цивільно-правового чи господарського договору. Ця послідовність дій (процедура) поділяється на переддоговірну стадію і власне стадію укладення договору. 

28.3. Особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. 

28.4. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів (відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.10.2019 у справі № 5006/5/39б/2012).

29. У частині восьмій статті 44 Закону про банкрутство передбачено, що спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціону, в тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

30. Результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу (частина третя статті 55 Закону про банкрутство).

31. Згідно усталеної практики Верховного Суду при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (аналогічна позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 922/600/17, від 28.01.2021 у справі № 922/987/16, від 09.02.2021 у справі № 5023/5507/12, від 06.04.2021 у справі № 5027/398-б/2012, від 27.04.2021 у справі № 5023/5836/12).

32. Стала судова практика вказує на те, що до предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання арбітражним керуючим та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 42 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).
33. При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, слід встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати торгів або аукціону.

34. Враховуючи доводи касаційної скарги, як і підстави визнання недійсним оскарженого аукціону, а також заперечення арбітражного керуючого, наведені у відзиві на касаційну скаргу, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

34.1. За приписами частини першої статті 38 Закону про банкрутство (у відповідній редакції) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

34.2. За змістом частин першої, другої статті 42 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім перелічених у цій нормі виключень. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

34.3. Як вже зазначалося, постановою Господарського суду Харківської області від 04.03.2015 у цій справі визнано ПАТ "Харківський завод Гідропривід" банкрутом, та серед іншого постановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешти, накладені на майно боржника та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника (в тому числі, усі податкові застави, застави рухомого та нерухомого майна). Накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається (пункт 2 резолютивної частини Постанови). Вищезазначена постанова набрала законної сили. 

34.4. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наділений процесуальними повноваженнями скасовувати арешт або інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, накладені судами інших юрисдикцій, для забезпечення приватноправових інтересів третіх осіб. 

Наведений висновок стосується застосування приписів статті 23 Закону про банкрутство (у редакції Закону України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ (зі змінами та доповненнями), проте не втратив своєї актуальності з набранням чинності з 19.01.2013 змінами, внесеними Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI до Закону про банкрутство, оскільки положення останнього (статті 38, 42) містили подібне правове регулювання наслідків визнання боржника банкрутом та формування ліквідаційної маси.

34.5. Процедура ліквідації направлена на відчуження майна боржника та погашення грошових вимог кредиторів, при цьому будь-які обмеження та арешти у відношенні майна банкрута скасовуються, отже майно банкрута повинно бути вільним від будь-яких обтяжень задля можливості реалізації цього майна.

34.6. Окрім означеного слід вказати, що відповідно до положень пункту 2 статті 59 Закону про банкрутство в оголошенні про проведення аукціону має наводиться текст договору, що укладається на аукціоні, крім умови про ціну та зазначення особи покупця, однією з обов`язкових умов якого (пункт 2 статті 50 Закону про банкрутство) є відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна.

34.7. Колегія суддів касаційного суду звертає увагу на застосування частини 5 статті 59 Закону про банкрутство, згідно з якою передбачено, що якщо продажу підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира, то у характеристиці майна зазначаються, зокрема, відомості про земельну ділянку, на якій розташована будівля, споруда, право на земельну ділянку, що переходить до покупця будівлі, споруди, приміщення, квартири тощо і такі відомості повинні бути індивідуально визначеними щодо виду права землекористування, договору про набуття права оренди чи іншого майнового права. 

34.7.1. Відповідно до усталених правових висновків Верховного Суду, у розумінні положень частини 2 статті 120 ЗК України, частини 1 статті 377 ЦК України, частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, при цьому на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки.

34.7.2. Як установлено приписами частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. 

34.7.3. Законом України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про державний земельний кадастр» (який набув чинності 01.01.2013 за деякими винятками) Земельний кодекс України було доповнено статтею 79-1, яка визначає загальні засади формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. За змістом частин першої, третьої, четвертої, сьомої вказаної статті (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

34.7.4. Водночас відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення від 28.03.2019 № 7) земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

34.7.5. Крім того, згідно з пунктом 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» у вказаній редакції, документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

34.7.6. Отже, у зв`язку зі зміною земельного законодавства наведеними нормами, які в цілому набрали чинності 01.01.2013, урегульовано особливий механізм оформлення земельних ділянок, речові права на які у встановленому порядку набуто до 2004 року, з метою здійснення державної реєстрації та обліку таких земельних ділянок, а також речових прав на них. 
Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 910/21404/17, від 26.01.2022 у справі                            № 908/846/19.

34.8. Визначений нормами Закону про банкрутство порядок оголошення та повідомлення про проведення аукціону, а також вимоги до змісту оголошення про проведення аукціону на веб-сайті, направлені на забезпечення можливості прийняти участь в аукціоні з продажу майна банкрута якомога ширшому колу осіб, а також направлені на забезпечення задоволення вимог кредиторів банкрута в максимально можливому розмірі за наслідками реалізації майна банкрута за найвищою ціною.

34.9. Відповідно до приписів статті 62 Закону про банкрутство, організатор аукціону зобов`язаний забезпечити його фіксацію технічними засобами. Організатор аукціону зобов`язаний забезпечити ведення його відеозапису, крім проведення електронних торгів. Організатор аукціону зобов`язаний зберігати носії із записом аукціону протягом не менш як семи років з дня його проведення. Організатор аукціону зобов`язаний негайно надавати копії записів аукціону в поширених форматах медіафайлів усім бажаючим безоплатно на наданий носій або на власний носій за умови оплати його вартості.

34.9.1 За частиною першою, другою статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі «Інтернет»). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
За частиною ж п`ятою цієї статті Кодексу, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

34.9.2. Тобто, дослідження відеозапису оскарженого аукціону, здійснення та зберігання якого організатором аукціону є обов`язковим в силу приписів статті 62 Закону про банкрутство, є необхідним (обов`язковим) у разі наявності заперечень або відповідних доводів учасників справи щодо законності проведення спірного аукціону.

35. Колегія суддів зазначає, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
36. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

37. Верховний Суд зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи з достовірністю встановленими господарським судом,    тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

38. Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

39. Згідно з приписами частини першої статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно. 
Близька за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 зі справи № 904/3526/20, від 09.02.2022 зі справи № 17/169-07.

40. Отже, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, має дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки.

40.1. Стаття 73 ГПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а одним із засобів доказування є електронні докази.

40.2. Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 ГПК України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

40.3. Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 

40.4. Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

40.5. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 78 ГПК України).

41. Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

42. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у рішенні від 17 січня 1970 року у справі Delcourt v. Belgium (заява № 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У рішенні від 4 грудня 1995 року у справі Bellet v. France (заява № 23805/94,) Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

43. Здійснюючи апеляційний перегляд справи, Східний апеляційний господарський суд не повною мірою виконав обов`язок щодо надання оцінки наявним матеріалам справи на предмет того, чи містяться в них дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача. 

44. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

45. Втім, під час апеляційного провадження суд апеляційної інстанції викладене вище не врахував, на підставі наведених у оскарженій ухвалі обставин, без відповідного дослідження доказів та належної правової оцінки доводів, погодився з висновками та рішеннями місцевого господарського суду, чим порушив приписи статей 236, 237, 269, 270, 282 ГПК України.

46. Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

46.1. За приписами пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

46.2. Однією з підстав касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

46.3. Так, під час апеляційного провадження одним з доводів заявника апеляційної скарги було неналежне дослідження місцевим господарським судом питання незаконності дій ТОВ "Торговий будинок "Форвард" щодо недопущення до участі в аукціоні, що відбувся 11.01.2019 ТОВ "Регіон сервіс груп" та ТОВ "Комфортні метри".

46.4. Як про це вже було вказано вище (пункт 32 цієї Постанови) до предмету доказування недійсності результатів аукціону, зокрема, входять встановлення обставин недотримання арбітражним керуючим та організатором аукціону вимог щодо допуску до участі в аукціоні.

46.5. Водночас, суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи АТ "Укрексімбанк" щодо неправомірних дій з боку ТОВ "Торговий будинок "Форвард" щодо недопущення до участі в аукціоні, послався на приписи статті 75 ГПК України та вказав на те, що судом першої інстанції встановлено, що під час розгляду справи № 922/605/15 оцінка обставинам щодо визначення кола учасників оспорюваного аукціону та щодо недопуску до участі у них ТОВ «Комфортні метри» та ТОВ "Регіон Сервіс Груп" вже була надана судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду заяв ТОВ «Комфортні метри» та ТОВ "Регіон Сервіс Груп". 

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Комфортні метри» (вх. № 179/19 від 21.01.2019 з урахуванням заяви вх. № 4654 від 21.02.2019). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Сервіс Груп» (вх. № 287/19 від 01.02.2019 з урахуванням заяви вх. № 4657 від 21.02.2019). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2021 ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 залишено без змін.

46.6. Втім, суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.06.2021 (набрала законної сили під час апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрексімбанк") у цій справі (№ 922/605/15), яка полягає у тому, що оскарження рішення організатора аукціону про відмову у допуску до аукціону є належним способом захисту прав та інтересів осіб, що не були допущені до участі в аукціоні.

46.7. Проте, АТ "Укрексімбанк" є у цій справі є учасником справи - забезпеченим кредитором (вимоги забезпечені заставою майна боржника).

46.8. Відтак, під час розгляду заяви особи, яка має право оскаржити результати аукціону (в цьому випадку кредитора), суди мають дослідити та надати належну правову оцінку, зокрема, доводам щодо питання допуску до місця проведення аукціону та порядку проведення аукціону, у розрізі встановлення: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону.

46.9. Крім того, суд апеляційної інстанції погоджуючись з висновками місцевого господарського суду та застосовуючи в цьому випадку приписи статті 75 ГПК України не врахував наявність Окремих ухвал (від 17.06.2021) прийнятих Верховним Судом за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ "Регіон Сервіс Груп", що були скеровані на адресу ТОВ «Торговий Будинок «Форвард» та Офісу Генерального прокурора, зокрема, з питань щодо правомірності недопущення особи до участі  у спірному аукціоні.
47. Таким чином, колегія суддів Верховного суду дійшла висновку, що в цьому випадку судом апеляційної інстанції не було враховано правової позиції Верховного Суду (постанові від 17.06.2021 у справі № 922/605/15) та не вірно застосовано приписи статті 75 ГПК України.

48. З урахуванням наведеного постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

49. Приписами статті 300 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

50. За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

51. Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції від 21.09.2021 скасуванню із направленням справи на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення.

Судові витрати

52. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити частково. 

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у справі  № 922/605/15 скасувати.

3. Справу № 922/605/15, у скасованій частині, направити на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк
Судді                                                                                          В.В. Білоус
К.М. Огороднік