Ухвала
1 червня 2022 року
м. Київ
справа № 461/1639/20
провадження № 61-3446ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
18 березня 2022 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
ОСОБА_2 необхідно було подати до Верховного Суду докази на підтвердження його повноважень підписувати касаційну скаргу, яка подана 18 березня 2022 року, і представляти у Верховному Суді інтереси ОСОБА_1 
ОСОБА_2 роз`яснено, що після підтвердження його повноважень представляти у Верховному Суді інтереси ОСОБА_1 , касаційним судом перевірятиметься відповідність касаційної скарги вимогам законодавства у іншій частині.
31 травня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшли докази того, що  ОСОБА_1 є особою, яка визнана обмежено дієздатною, і  ОСОБА_2 є його законним представником.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. В обґрунтування заявник вказує, що копію оскаржуваної постанови ним отримано 21 січня 2022 року, а касаційну скаргу подано 23 лютого 2022 року.
ОСОБА_2 зазначає, що пропуск строку на касаційне оскарження судових рішень зумовила хвороба ОСОБА_1 на гостру респіраторну хворобу 
COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2. Вказує, що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 1 лютого 2022 року до 15 лютого 2022 року. ОСОБА_2 також перебував на самоізоляції з огляду на контактування з  ОСОБА_1 .
На підтвердження доводів заявником, зокрема, додано копію конверта, в якому йому направлено копію оскаржуваної постанови, довідку № 119 від 22 лютого 2022 року.
Вважає, що зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.
Вивчивши зміст поданого заявником клопотання про поновлення строку та дослідивши надані ним докази, касаційний суд вважає, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , звернувся з касаційною скаргою 18 березня 2022 року, а не 23 лютого 2022 року, про що свідчить штрихкодовий ідентифікатор 7902206597452, який міститься на конверті.
Доказів протилежного матеріали касаційного провадження не містять.
Заявник вказує, що копію оскаржуваної постанови ним отримано 21 січня 2022 року, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні до 15 лютого 2022 року. При цьому касаційну скаргу подано лише 18 березня 2022 року.
Також слід зазначити, що додані до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження копії документів завірені ОСОБА_2 25 лютого 2022 року. Вказане виключає можливість подання касаційної скарги 23 лютого 2022 року як стверджує заявник.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , касаційний суд дійшов висновку, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин. 
Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35). 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34). 
Касаційний суд доходить висновку про неповажність наведених заявником підстав для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень.
За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху із наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести інші підстави для поновлення строку, а також надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Касаційна скарга містить доводи про звільнення заявника від сплати судового збору, в якому заявник посилається на пункт 5 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , просив суд зобов`язати Львівську міську раду надати йому у постійне користування житлове приміщення; зобов`язати виконавчий комітет Львівської міської ради ухвалити рішення про надання йому у постійне користування житлового приміщення; зобов`язати Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради вчинити дії з надання і розподілу та надати йому у постійне користування житлове приміщення.
За таких обставин предметом позову заявника не є захист прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги.
Також заявник посилається на те, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, що передбачено пунктом 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». 
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які захищають у суді права та інтереси інших осіб у випадках, встановлених законом (стаття 56 ЦПК України), а не законні представники.
Представництво інтересів іншої особи відповідно до частини першої статті 59 ЦПК України не є підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки закон не звільняє піклувальників, які звертаються в інтересах обмежено дієздатних осіб від сплати судового збору при зверненні до суду, за виключенням тих піклувальників, пільги для яких встановлені частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Інших підстав для звільнення від сплати судового збору заявник не навів.
За таких обставин заявник не є суб`єктом застосування пунктів 5, 7 частини першої 
статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн).
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру.
Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 044,80 грн (2 522,40(840,80*3)*200%), про що надати відповідний документ.
Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року залишити без руху. 
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С. О. Карпенко