РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/43/22
Провадження № 22-ц/4815/614/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
відповідач – ОСОБА_3 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Приватне товариство 
«Колорит-Земсервіс» в особі директора Ситого Олександра Івановича, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – державний реєстратор 
Великоомелянівської сільської ради Насанович Наталія Анатоліївна, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Друга рівненська
державна нотаріальна контора в особі нотаріуса Костюкової О. О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сокаля Івана Михайловича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року у складі судді Бучко Т. М., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне товариство «Колорит-Земсервіс» в особі директора Ситого Олександра Івановича, державний реєстратор Великоомелянівської сільської ради Насанович Наталія Анатоліївна, Друга рівненська державна нотаріальна контора в особі нотаріуса Костюкової О. О., про визнання права власності на земельну ділянку.

Одночасно з позовом ОСОБА_1  подала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення свого позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,3901 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5610100000:01:068:0373, що розташована в м.Рівне, до вирішення спору. Заява обґрунтована тим, що право власності на вказану ділянку було зареєстроване за її покійним чоловіком, ОСОБА_4 як співучасником ПП «Колорит-Земсервіс», і яка (земельна ділянка) була поділена між іншими співучасникми – ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . В свою чергу, ці особи можуть її відчужити, включити до статуту підприємств або понизити її вартість.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ч. 9 ст. 153 ЦПК України, яка передбачає право суду повернути заяву про забезпечення позову, якщо встановить, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України та базується на тому, що заява про забезпечення позову не містить обгрунтування необхідності забезпечення позову, пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення заяви позивачці. 

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 – адвокат Сокаль Іван Михайлович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що суд при винесенні ухвали не врахував обставин справи, а саме: що відповідачі у незаконний спосіб привласнили спірну земельну ділянку, в незаконний спосіб зареєстрували земельну ділянку, позбавили позивачку права власності, а тому цілком імовірно, що таким же протиправним способом можуть відчужити цю земельну ділянку, використати її в якості застави, здати в оренду, змінити її цільове призначення, тобто створити обставини, за яких позивачка не зможе повернути своє майно. Покликаючись на те, що оскаржувала ухвала про повернення заяви про забезпечення позову фактично позбавляє позивачку перспективи задоволення її позовних вимог та створює умови відповідачам для уникнення будь-якої відповідальності за нанесення шкоди іншим громадянам в особливо великих розмірах, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне товариство «Колорит-Земсервіс» в особі директора Ситого Олександра Івановича, державний реєстратор Великоомелянівської сільської ради Насанович Наталія Анатоліївна, Друга рівненська державна нотаріальна контора в особі нотаріуса Костюкової О. О., про визнання права власності на земельну ділянкузвернулася ОСОБА_1 .

Одночасно із позовом нею подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення свого позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,3901 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5610100000:01:068:0373, що розташована в м.Рівне, обґрунтовану побоюваннями, що до вирішення справи по суті відповідачі можуть недобросовісно відчужити земельну ділянку, використати її в якості внеску до статутного фонду, понизити її вартість тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.         
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.          

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання права власності на земельну ділянкуплощею 2,3901 га, кадастровий номер 5610100000:01:068:0373, що розташована в м.Рівне, яка належала покійному чоловіку позивачки як співучаснику ПТ «Колорит-Земсервіс», і яка після його смерті була розділена іншими двома співучасниками відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_3 між собою.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження своїх припущень про неможливість чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, адже сам лише факт перебування спірного майна у власності відповідачів не свідчить про утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову, в тому числі і щодо обов`язкової обґрунтованості необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підтвердження такої необхідності доказами, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Натомість, подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову таких обґрунтувань не містить, а базується лише на її власних припущеннях про те, що відповідачі можуть недобросовісно вчинити, відчуживши або знецінивши земельну ділянку, щодо якої нею заявлено позов.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сокаля Івана Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Хилевич С. В.
                                       
                                                                       Шимків С. С.