Ухвала                                          

10 cерпня 2022 року 
м. Київ
справа № 564/282/16-ц
провадження № 61-553св22    
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану  адвокатом Осійчуком Іваном Івановичем, та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року у складі судді Олійника П. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В, Гордійчук С. О.,  Шимківа С. С.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до                 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилалось на те, що 30 травня 2008 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № ROTOGA0000000735, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 28 885 доларів США на строк до 30 травня 2018 року, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав у повному обсязі. Натомість відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 04 лютого             2016 року утворилася заборгованість у розмірі 19 042,17 доларів США, яка складається з: 14 438,07 доларів США - заборгованості за кредитом;             2 409,47 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 403,39 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 875,20 доларів США - пеня; 9,73 доларів США - штраф (фіксована частина); 906,31 доларів США - штраф (процентна складова).
Посилаючись на викладені обставини, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ROTOGA0000000735 від 30 травня 2008 року в розмірі 19 042,17 доларів США, що становить 489 193,29 грн, а також понесені судові витрати.
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору                                                   № ROTOGA0000000735 від 30 травня 2008 року недійсним.
В обґрунтування позову посилався на те, що банк під час укладення вказаного кредитного договору порушив його права як споживача фінансових послуг банку, а також включив в договір несправедливі умови і не попередив про валютні ризики.
Посилаючись на викладені обставини,  ОСОБА_1 просив визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № ROTOGA0000000735 від 30 травня 2008 року та застосувати наслідки недійсності вказаного кредитного договору.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсними розділ 4 «Резервування ресурсів» і п. 7.2 кредитного договору № ROTOGA0000000735 від 30 травня 2008 року в частині встановлення оплати за резервування ресурсів та за проведення додаткового моніторингу та п. 8.1 кредитного договору                                                                  № ROTOGA0000000735 від 30 травня 2008 року в частині встановлення розміру винагороди за резервування ресурсів та за проведення додаткового моніторингу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, чого банком зроблено не було, а тому позивач безпідставно звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення коштів за кредитним договором до закінчення строку кредитування. 
Щодо інших позовних вимог первісного позову суд зазначив, що наданий банком розрахунок через відсутність графіку погашення кредиту, визнання недійсними окремих положень кредитного договору та фактичне внесення відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості, не дає можливості визначити розмір існуючої на час звернення до суду заборгованості. 
Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 та п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, виходив з того, що передбачена умовами кредитного договору розділом 4 «Резервування ресурсів» і пунктом 7.2 оплата за резервування ресурсів та за проведення додаткового моніторингу є незаконною.
Водночас суд вважав, що позивач був проінформований про істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, у зв`язку із чим не можна визнати кредитний договір недійсним у цілому.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційні скарги АТ КБ «Приватбанк» та представника ОСОБА_1 - адвоката Осійчука І. І. залишено без задоволення, рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року залишено без змін.
 
АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Осійчука І. І. звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. 
 
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року передано справу                     № 553/1501/15-ц (провадження № 61-1548св22) на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від  26 травня 2020 року у справі                              № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) про те, що  направлення відповідно до частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, вимоги про дострокове повернення кредиту свідчить про дотримання кредитором вимог цього закону і не позбавляє суд права вирішити позов по суті заявлених вимог, за умови, що на час ухвалення рішення минув строк для виконання вимоги і вона не втратила чинність. 
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 27 липня 2022 року справу                        № 553/1501/15-ц прийняла до розгляду.
 
Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі                                       № 553/1501/15-ц.
 
Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 553/1501/15-ц (провадження № 14-50цс22).
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 564/282/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційними скаргами Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», представника ОСОБА_1 - адвоката Осійчука Івана Івановича, на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи  № 553/1501/15-ц (провадження № 14-50цс22). 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               С. Ю. Бурлаков
 
А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун